621 



přesně zjištěných faktech se ve vědě udržují; jednou přijaté dogma, 

 že strunovci jsou hlísti škrkavkovití, pravého pásma břišního postrá- 

 dající, trvá v učebnicích zoologických až podnes, ac víckráte již vy- 

 tknuta různost Gordiidů od pravých nematodů. 



Neměl jsem z prvu v úmyslu výsledky svých namnoze starších 

 již pozorování uveřejniti, ježto jsem předsevzal zkoumání jen ve pří- 

 čině vlastního poučení; podrobnější však studium ukázalo, že mnohé 

 co jsem vyšetřil, jest nedokonale známé a mnohé úplně pro vědu nové, 

 tak že po zralém uvážení neváhám nej důležitější fakta pozorování 

 svých a theoretické náhledy z těchto plynoucí odborníkům sděliti, 

 projevuje současně své vřelé přání, aby některý z mladších zoologů 

 fauně českých gordiidů plnou svou pozornost věnoval; jest to pole 

 bohaté na rovněž tak nová, jako zajímavá a důležitá fakta pro vše- 

 obecnou biologii. 



L 



Dle mých zkušeností máme toliko jedinou práci, pojednávající 

 o přicházení strunovců v Čechách. Vysoce zasloužilý náš přírodozpytec 

 Jan Svatopluk Presl popisuje v „Kroku" (díl III. 1836. p. 160. 1 tab.) 

 jistého strunovce, jenž dle vyobrazení přídy těla souhlasí s Gordius 

 aquaticus. Jinak ale, že nebyla starší literatura Preslovi známa, 

 pokládal tento auktor červa onoho za rod nový, označiv jej jménem 

 Dicranurus coleoptratorum a česky „vidlořep". Poněvadž 

 zpráva Preslova o tomto strunovci asi méně známou jest i domácím 

 přírodozpytcům, neváhám hlavní rysy její doslovně zde podati. Znít 

 takto: Pan Fritz, posluchač lékařství dne 19. června 1833 polapil 

 brouka temína kovního (Harpalus aeneus) a nemálo se podivil, vida 

 z něho do vody uvrženého hlístu vylézati. Pan Fritz byl tak dobrý 

 a okázal mi řečené zvíře a žádal, abych vyzkoumal, jaký to rod. 

 Prohlédnuv všecky spisy o hlístách brzy jsem se dovtípil, že rozděluje 

 se ode všech dosavad známých, pročež mi hlistu daroval a já děkujíc 

 mu veřejně, pospíchám krajanům milým o tom zprávu dáti. 



Navrhuji jméno vidlořep (Dicranurus). Známky toho nového po- 

 kolení jsou tyto: Tělo níťovité, všudy stejně tlusté, pružné, oblé, ne- 

 vroubkované, na předním konci tupounké, zakulacené s maličkou 

 bradavičkou (ústím) ukončené, zadní konec rozštípený na 2 částky 

 tupé, stejné. 



Pokolení to ovšem podobá se všem první řád hlíst dělajícím 

 pokolením, rozděluje se ale ode všech nadpopsaných koncem zadním 



