633 



Theoretické úvahy o příbuznosti a systematickém postavení 



strunovou. 



Zevnější znaky Gordiidů byly příčinou, že většina starších auktorů 

 čítala je k hlístům oblým a sice jakožto čeleď Neinatodů. Ale i po- 

 zději zařadil Schneider strunovce k nematodům a bezpochyby po pří- 

 kladu tohoto spisovatele nalézáme v dnešních rukovětích zoologie 

 gordiidy mezi hlísty škrkavkovitými. Avšak již Siebold pokládal stru- 

 novce jakožto stejně oprávněnou a škrkavkám rovnou skupinu hlistů 

 oblých, stáno viv řád Gordiacea, ku kterým ovšem ještě i Mermis 

 připojil; Grenacher pak, který lépe poznal organisaci strunovců než 

 jeho předchůdci, vytýká, že tito červi téměř ve všem se liší od Ne- 

 ní atodův. A rovněž tak Villot stanoví zcela nový řád Gordiaceí v čelo 

 ovšem neurčité třídy „Helminthů". 



V zevnějším tvaru těla, t. j. v nečlenitém, oblém a vláknitém 

 vaku tělním a jeho cuticule jeví strunovci značnou podobu s Nematody, 

 od nichž však v ostatních poměrech organisace tak rozdílní jsou, 

 že po zralém uvážení nutno je nejen z řádu Nematodů, nýbrž vůbec 

 z třídy oblých hlístův vyloučiti a postaviti je v nejbližší příbuzenství 

 s červy členitými. Významnou jest pro tento výklad přítomnost pravé 

 dutiny tělesné a mesenterií, dále vysoce organisovaná soustava nervová 

 a posléze článkovité rozdělení žláz pohlavních. 



Ohledně dutiny životní jsme dokázali, že t. zv. buněčné pletivo 

 za jistých dob i ve volně žijícím stádiu může zmizeti a že pak vy- 

 stoupí pěkným epithelem vyložená dutina životní. Řečený epithel od- 

 povídá t. zv. peritonaeu annulátů. Zažívací roura postrádá sice obalu 

 svalového, takže v ohledě tomto upomíná na zažívací ústrojí nematodů. 

 Tento zjev vykládáme však z fakta, že strunovci ve volném stadiu 

 svého žití vůbec žádné potravy nepřijímají, kdežto o povaze mladších 

 stádií nejsme s dostatek poučeni. Mesenteria jsou pro pravé Annulaty 

 velmi charakteristická a objevují se také u Gordiidů v typickém tvaru, 

 ony povstávají, zrovna tak jako u annulatů, diferencováním vniter- 

 ného epithelu dutiny tělesné, dělíce tuto poslední v pravou a levou 

 polovinu. Členité rozdělení žláz pohlavních, jak jsme je u ovárií po- 

 znali, jest pro Gordie velmi významné i možno je uvésti jen na ony 

 poměry, jaké nejlépe známe u annulatů. Ovarie ty povstaly, jak 

 experimentem zjištěno, teprvé po jistých fysiologických procesech. 

 Neustálým dělením elementů epithelu břišního vzniká t. zv. buněčné 

 pletivo, jež vyplní veškeré mezery dutiny tělesné. To však dále musí 

 býti resorbováno a jeho plasma, zvláště modifikovaná zužitkuje se k pro- 



