222 JDet 5. (tap. §ottfett# em Sanbet« 9&«)tt*e: 



Iwbe/ farr&eleé f^ab tlnbermaalé Sømmer angaaer; 

 tin teré ftcerfe Ubforfel fanb tffe f?a\?e nogen gob $olgc. 

 ©e <prøt>fn$er/f&trf(fe ten kfte ©foto fiti^c«? til 'Stein. 

 mer<£ngft ( tt)i an&en@r"ø& l)at>eé nccjienaflebegnfMnof 

 af) ere ©alten, 4eUdant>, 2\oni8t>aleit, <2>ulfc« 

 brant>et>alen , g?ftetfcalen , ©oløer, X)albers, 

 ^aUittøbal , ©egnftorfc, Cettttmgrfirfr/ ftetwtes 

 £c&n, #uf?ernt> 03 (Srev>jYabernc. 



§. 5. 



SWger man ^at> for ©lagé £r#er tøtRotflfc ©fe- 

 J?}^' te tøftøae af, to cre Ml te almlnbeligfte $pt og ©ran. 

 fvæa? ©09 toti jeg fircetø at bringe Dem alte, Iføefom Urterne, 

 Optegn^ efter ten $unt(¥aO jeg teroni &ar funtet faae, l en or> 



tentltg $ettegnelff. 



2Um eller £Slme>trø , Ulmus. 31 fe i nogen Oterffø 

 tigtøet, tog. £reeet temmelig frort af 'Sært. "sBar* 

 fentorreé, males og fcfanteé af fattige i te« 

 res SDieel, faageéogfaa ogelteéi^eelen (*) 



2lfalt>, fee 



211? 



(*) §i(me;Sef faageé Waat antøt §obet, naac man v»it nweife 

 ©ttiin , i)Wlfe meget tticeé Decaf. €5aa Det et bleven til et 

 Ordfprog og enoeconomijf 9Ugd: Rognen ffået/tntnHU 

 menctøt«. 



