Cap. i. (Pm fre fceføfcbebe tv 41 



§.14. 



§ttmt\intQ\U$l)tx¥d>fc'*&<iti forDiDen gierne gtmtfin. 

 føger ©f ml i Sføfer eller ©f e em<8rtm& SKøgfe meene, Det 

 er Den famme, fom PLiNius faldet* «pont<(¥e Sttmré, 03 

 jeg beeD ep om ten er af anDen Sfrt enD Den 2)anf¥eX>ep 

 (ét. ©fnbningen og ©torljeDett er at fTutte af Dené bel« 

 beftenDte foftbare i;bioe©ftnD, meD en fort tyUtpmJpa* 

 len, fomnn omfnmDer er gemeenere enD i forDum3)age/ 

 ftoen fjer i Bergen nceften et tjbert ^rnenttmmer ftaferety 

 ja Deetø gmtDff e forer fin ivaabe DermeD. S)en SKorfFc 

 hermelin f)o(oer beftjaroe, og olioer eo faa let gnutøgtfø 

 fom DenSDioffwitifPe, forfor Den og i^eteréborg felter 

 kgierlig og bel folgt 2)a £ong Christian i. paa fin 

 SlnDagføSKeufe fif iKom, bilDe forcere ^aben noget @ot af 

 fine egne £anDe£Produ<ftrr, fa« bar DetiblantanDetJperme« 

 lin • ©f inD. hermelinen mufer ftøtf føm en anDen j?at,og 

 pil gierne borrflcrbe b>etD Den ftnDer, fcerDefø^g, fem-a? 

 Den$ fterfte SMieateffe. Sif DenSlarfag feer man beo 

 ©tranD'Kanten i ftilie 'Bent, at Jpermelinen foommernD 

 paa $>er og Jpolmer, fjbor SSanD^ngfeneé S^g i 9}t<mg« 

 folDtgtjeD fmDeé. SJfcg er fagt for bift af Dem/ fom (jat 

 feetDet, at/ nanr Den paa holmen faaer Unger, føreéDe 

 til 2anDé paa en ©paan, Da9JloDeren fbømmerbag beD, 

 og meD fm@nnt>e giber af ogtif et liDet@tøDmoD©paa» 

 nen, at Den fanD avancere, ©aa liDetfomDeife Styrer, 

 eDefegger Det Dog unDertiDcn De alterftørfte, fcerDeleé 

 Dpret og biørnen, IjbilfetgaaerfaaleDeétfl, atnaarfjine 

 fone, /pringer hermelinen Dem inD i $>ret og biDer (tg Der 

 meD fine flarpe £crøDer faa fafe, at Den \Ut flipper, naar 



8 Det 



