54 



nemmelig kotnmer an paa, hvorfor jeg skal anfore de Grnnde, 

 som tale for Sammenstillingen af Indskriftens Akavascha, Schikel- 

 scha, Schartanu, Tuirscha og Leku med Achceer, Sicilier, Sardi- 

 nia*, Etrusker og Lykier. 



Hvad nu for det Forste Navneue angaar, saa maa det jo ind- 

 rommes, at Akavascha og Schikelscha ikke ere fuldkommen iden- 

 tieke med 'Axaio? og SixeXo'c. Imidlertid falder det af sig selv, at 

 fuldstsendig Navnelighed ikke kan flndesito saa forskjellige Sprog 

 som Gitesk og JSgyptisk. Hovedforskjellen bestaar deri, at det 

 grreske a paa JEgyptisk er gjengivet med sch. Men denne For- 

 skjel maa vi paa Grand af Analogien venle os, og den tjener 

 derfor til at bestyrke Navneidentiteten istedelfor at gjore den 

 mistsenkelig. Thi ifolge den senere Tids paleeographiske Uuder- 

 segelser havde Grsekerne oprindelig to Slags s, hvoraf den tyk- 

 kere sch-Lyd netop brugtes i Endelser som o£, a?, e£, 01$, at.?, 

 ouc osv., ja bores endng den Dag idag i de retoliske Pallikarers 

 Udtale, som Mesehimeri istedetfor -jLea^iJisp!,, Schyka for aOvcaosv. 1 

 Dernrest have vi i den spgypliske Gjengivelse af Navnet Darius 

 den selvsamme Lydform, idet den graeske Endelse oc i detle Navn 

 paa iEgyptisk er skrevet vasch. Flere lignende Exempler kunde 

 anferes, men dette ene er vist fuldkommen tilstrsekkeligt. 



Af det, som er sagt om Navnene Akavascha og Schikelscha, 

 felger ogsaa, at Navnet Schartanu er en segyptisk Form for 

 2ap5oW, Sardinier. Med Hensyn til Folkenavnet Tuirscha er 

 det saagodtsom aldeles identisk med den umbriske Navneform 

 Tnrsce, hvormed Etruskerne bencevnes i de eugubinske Tavler. 

 Et bekjendt asiatisk Folkeslag nsevnes ogsaa; det er Leku, hvor- 

 ved sandsynligvis Lykierne beiegnes. Hr. de Rouge har forovrigt 

 handlet saa grundigt og udforligt om disee Navne i sin Alhand- 

 ling i Revue archeologique, at jeg blot believer at henvise dertil. 



Men Navneideutiteten er ikke nok til ogsaa at bevise Folke- 

 identiteten. Der maa noget mere til. Og i Virkeligheden er der 

 ogsaa meget mere, som laler derfor. 



Om vi ikke kjendte mere til Akavascha, Schartanu og de 



1 Se de Rouge": Attaques etc. S. 88 o. flg. i Revue archeol. for August 1867. 



