25i» 



Det er altsaa klart, at Sebrisen, der stryger langs med Land, 

 om Sommeren hindrer Barometret i at falde paa Vestkysten, me- 

 dens det her om Vinteren har lettere for at Mge den daglige 

 Periode. 



Vindforholdene og Lufttrykket paa de"meteorologiskc Statio- 

 ner i det sydlige Norge lade sig umiddelbart sammenligne, da de 

 begge ere udledede af Observationer fra det samme Tidsrum, 

 nemlig de 8 Aar 1861-1868. Sammenligner man Temperatnren 

 i dette Tidsrum med den normale Temperatur, saa vil man finde 

 enkelte sterke Afvigelser. Blandt disse er isaer merkelig Tempe- 

 raturens store Hojde i Februar og dens lave Stand i Marts; i 

 de sidste 8 Aar har gjennemsnitlig Marts vseret koldere end Fe- 

 bruar. Ogsaa December synes at have vairel for mild i Forhold 

 til November og Januar. Disse Temperaturafvigelser afspejle sin 

 Virkning paa det tydeligste saavel i Lufttrykkets Fordeling som 

 i Vindforholdene. I Februar og i December falder nemlig det 

 baromefriske Maximum paa 0stlandet bort i Aarrsskken 1861—1868, 

 og som Felge deraf ere de nordlige og ostlige Vinde paa 0stlan- 

 det traadte tilbage, medens de sydlige og vestlige ere forholdsvis 

 altfor hyppige. Dette Forhold sees tydeligt af Vindenes Hyppig- 

 hed i Februar og December for Christiania, Sandesund, Mandal 

 og Lindesnes. 



Gjennemsnitsvferdierne for Vindstyrken afheenge i vtesentlig 

 Grad af Antallet af Vindstiller og Antallet af Storme. Naar vi 

 derfor skulle soge at give en Forklaring over Vindstyrkens Vari- 

 ationer, maa de andre Feenomener tages med i Betragtning. 



At Vindstyrken er sterst, Vindstillerne sjaeldnest og Stormene 

 hyppigst paa Kysten har vistnok sin Hovedgrund i den ringere 



i Atmosfa3ren, ere lidet fremtrtedende. Paa Stedeme lsengere inde 



