286 



ling, saa at Folgen af den almindelige Misforstaaelse og Overseen 

 af denne Lfere har vseret, at i den hidtilvcerende Fremstilling 

 Diodoros er bleven betydningsles, som den, der vaesentlig blot 

 bar fornyet de gamle eleatiske Beviser mod Bevsegelsen — det 

 var derfor ogsaa conseqvent af Hegel at t'orbigaa bam — og den 

 megariske Philosophi vaesentlig uden Udvikling. Sagen er den, 

 at de, der have dvcelet ved dette Punkt, navnlig Deycks (de doc- 

 trina Megaricorum p. 81) og Zeller (Phil, der Griechen II, 190), 

 ikke have kunnet forlige denne Materialistne med Megarikernes 

 idealistiske Standpunkt overhoved — hvad Deycks 1 el e d 

 taler — idet de nemlig have overseet det Formalistiske i denne 

 Idealisme, paa Grnnd af hvilket den netop slaar om i Materialisme, 

 og derfor antaget denne Lfere for en blot Hypotbese td Brug for 

 Beviserne mod Bevagelsen. Denne Antagelse staar i ligefrem 

 Strid med de Gamles Vidnesbyrd, navnlig Stobaeus (Eclog. phys. 

 I, p. 310) og Sext. Emp., der i Pyrrh. Hypotyp. Ill, 32 og adv. 

 Mathem. IX, 363 paa Grund af denne Leere opregner bam blandt 

 de materialistiske Philosopher og sammestedsX, 142 f blandt dem, 

 der, som Epikur, antoge mindste Dele, i Modscetning til dem, der 

 antoge Materiens nendelige Delbarbed, saaledes som Stoikerne 

 (og Anaxagoras). Naar Deycks finder en Stotte for sin Opfatning 

 i S. Emp. adv. Math. X, 86 p. 647 Fabr., da er det mig ganske 

 uklart, bvori denne Stette egentlig skulde bestaa : Udtrykket xwv 

 ajxspov ikofoWiv forudsa3tter vel ikke nedvendig, at det er, hvad 

 vi kalde blotte Hypotheser ; naar det heder: xat \x.r\ xivefoOw jjisv 

 touto axoXoufrov ion xaXe kaV aurov twv ay.s?wv 'jTcofrs'asaiv, da 

 ligger dog deri ligefrem det Modsatte, nemlig at Bevregelsens 

 Ophajvelse er Conseqvensen afLreren om xi a^spij, ikke omvendt, 

 og naar det laengere nede heder, at Diodoros for at stotte sin 

 Benegtelse af Bevsegelsen nodtes til at antage noget Urimeligt, 

 da er dette, som vi se, ikke bin Laire om ap-epTj, men det, at Be- 

 va;gelsen existerede som noget Forbigangent, men aldrig som 

 noget Nservairende. Det maa endeli"- bemrerkes at man ikke 

 finder noget Spor af nogen Idelrere bos Diodor, og at den oven- 

 omtalte Benegtelse af Ordenes Dobbelttydighed, som vi have s0gt 

 at vise, danne Overgangen til denne materialistiske Loere. 



