290 



betragtning. Han finder naennest, ligesom Sp. gjorde, eller ial- 

 fald burde have gjort, i enhver afVerdens saerskilte Dele en eien- 

 dommeiig Forbindelse af Enheden og den abestemte Tohed, det 

 vil sige et saereget Tal. Men da en Forbindelse af Enheden og 

 Toheden tillige er en Forbindelse af Gudernes Fader nied Gu- 

 dernes Moder, og af Aanden med Materien, saa er — og derved 

 skiller X.s Kosmologi sig fra Sp.s — ethvert Tal tillige en seer- 

 egen Gud og et saereget Trin af Sjaelelivet, altsaa ikke blot, hvad 

 det vistnok bar vaeret eller skullet vfere for Sp., de forskjellige 

 Sphserers formelle Bestemthed, men deres styrende og besjaelende 

 Princip. Saaledes blev Himmelen og Himmellegemerne olympiske 

 Guder; Elementerne fik deres Guder: Poseidon, Demeter etc. 

 (Stob. Ekl. 62), den nedre, jordiske Sphaere var opfyldt af Dre- 

 moner, baerde gode og onde etc. (Stob. Ekl. I, 62, Plat, de Is. c. 

 25, S. 360, del', orac. c. 13 S. 416, c. 17 S. 419; de Is. c. 26). 



Men med denne fuldsteendige, absolute Identification af den 

 guddornmelige Bevidsthed og Personlighed med Bevidsthedens Gjen- 

 stand ophseves selve Bevidstheden og dermed Personligheden ; thi 

 Bevidsiheden er jo paa engang sin egen Adskillelse fra og sin 

 Identification med sin Gjenstand. At X. har ladet Gudernes vir- 

 kelige Personlighed falde, antydes allerede af Cicero's Ytring om 

 hans Skrift nulla species divina describitur. N. D. 1, 13, 34. Men 

 isserdeleshed ligger det deri, at ban negtede Verdens Tilbliven i 

 Tiden, altsaa ved en personlig Handling af Guddommen, og for- 

 tolkede Kosmogonien i Platons Tima;us som en mythisk eller bil- 

 ledlig udtrykt Analyse af Verden og Sjrelen efter deres Bestand- 

 tlele og Krmfter (Arist. de coelo I, 10, 279, b, 32 og Pint. an. 

 Procr. 3, S. 10,13). Han har altsaa, hvad der ogsaa fremgaar af 

 Udtrykkene i det citerede Sted af Stobfeus (Ekl. 1,62: wSiotxelv. 



Iheologisk Pantbeismus; begge Besvarelser af Spergsmaalet, 

 de det absolut at negte og det absolut at ssette Forskjellen 

 lem Tallet som Monstret og Guden som den Monstret besku- 



