bliver nedsat til en blot og bar Traditionskanal. Tertullians Yt- 

 ringer, at Christus har modtaget Troesregelen af Gud, og at han 

 har overleveret den fra ham, maa aabenbart forstaaes efter Steder 

 som Ev. Joh. 7, 16 : „Min Lferdom er ikke min, men hans, som 

 mig udsendte"; 12, 49: „Thi jeg taler ikke selv, men Faderen, som 

 mig har udsendt, han har givet mig Befaling, hvad jeg skal sige 

 og hvad jeg skal tale"; 14, 10: „De Ord, som jeg taler til Eder, 

 taler jeg ikke af mig selv", og 14, 24: „Det Ord, som I here, 

 er ikke mit, men Faderens, som mig udsendte", hvilke Steder 

 den afrikanske Kirkefader har havt for 0ie, og han tamker altsaa 

 med sine Ytringer kun paa, at Christi La3re var af Gud. Men er nu 

 den Troesregel, som Christus har modtaget af og overleveret fra 

 Gud, efter Tertullian „Christi Lasre, forsaavidt sorn den ikke var 

 hans, men Guds", saa er det klart, at Kirkefaderen ved troes- 

 regel" g specielt ved Ord som : r Denne Regel er indstiftet af 

 Christus", og „Christus har indstiftet Et og noget Bestemt, som Na- 

 tionerne maa tro", har tajnkt paa Troesregelens Leereindhold. 

 Troesregelen var efter ham forsaavidt indstiftet af Christus, som 

 Christus i sit Kjods Dage havde prasdiket alt det, som danner dens 

 Indhold. Tertullian siger vajsentlig intet Andet, end hvad For- 

 fatteren af Brevet til Ebreeerne i K. 2, 2. 3 havde sagt for ham. 



Tertullian taler i sit Skrift ikke blot om, at Christus har ind- 

 stiftet Troesregelen og overleveret Apostlene den, og atApostlene 

 havde overleveret den igjen til de Kirker, som de havde stiftet, 

 de apostoliske Kirker, Troens Kilde- og Oprindelses- Steder („ec- 

 clesiaj apostolicse, matrices et originales fidei", c. 21.), fra hvilke 

 de evrige Kirker have faaet den, men han taler — i det Parti'af 

 sit Skrift, hvori han udvikler, hvorledes, ad hvilken historisk Vei 

 Kirken er kommen i Besiddelse af Troen, K. 20 ff., - ogsaa 

 om den Form, hvori, eller den Maade, hvor paa Christus og 

 Apostlene have gjort dette. Men sorn denne Form eller Maade 

 betegner han nu her overall uden Undtagelse Forkyndelse, 

 Prsediken, La3ren, en Forkyndelse, Prauiiken, Laaren, som for 

 •Herrens Vedkommende drog sig gjennem hele hans oftentlige Liv. 

 Om en Fastsa3ttelse og Meddelelse af en formuleret Troesregel fra 



