1887 ] 



OM KUNSTIG DANNELSE AF GLIMMER. 



17 



mest nærstaaende led af den rene magnesia-glimmer, som de i 

 Eammelsbergs Ergånz.-Band opferte 10 analyser af denne række 

 differerer indbyrdes. 



Nogen absolut overensstemmelse i optisk henseende med no- 

 get af de fra naturen kjendte glimmerled kan ikke paaventes, 

 jdet vort mineral indeholder visse bibestanddele (kalk, zinkoxyd, 

 kobberoxydul), som maa formodes til en vis grad at influere paa 

 de fysiske egenskaber. Som bekjendt indgaar der i de i naturen 

 optrædende led af den store glimmergruppe, — naar vi ikke 

 tager hensyn til de saa yderst sjelden forekommende kalk- og 

 baryt-glimmere, der i flere henseender danner en særskilt kategori 

 for sig, — saa at sige aldrig noget kalk, 1 o: denne base horer 

 egentlig ikke hjemme hos glimmermineralerne. 2 Alligevel linder 

 vi, at den kunstige glimmer holder ca. 2 °/o kalk, — et faktum, der, 

 som tidligere paavist, ikke lader sig bortfortolke ved at suppo- 

 nere iblanding af fremmed substans el. lign. Det vundne re- 

 sultat maa sandsynligvis forklares derved, at magnesiaen under 

 den hurtige udkrystallisation har tåget med sig eller revet med 

 sig lidt af den i rigelig mængde forhaandenværende kalkbase. 

 Ligeledes har vi seet, at vort mineral fører ca. 1 % zinkoxyd 

 samt lidt kobberoxydul. 3 



Den vigtigste fysiske afvigelse, som maa tilskrives de frem- 

 mede baser (kalk, zinkoxyd, kobberoxydul), bestaar i, at vor 



1 Af alle de i de senere tider (af Tschermack, Ludvig, Rammehberg m. fl.) 

 meget samvittighedsfuldt udførte glimmeranalyser er der kun to, som udviser 

 lidt kalk, nemlig resp. 0.21 og 0.46% CaO; disse yderst smaa gehalter 

 kan muligens forklares ved iblanding af fremmed substans. 



2 Analogi er: Mg hører ikke hjemme i feldspathgruppen, — Ca ikke i 

 de egentlige oliviner. 



3 Zinkoxyd synes med lethed at kunne indgaa, ofte endog i ganske betydelige 

 kvantiteter, i en hel del af de vanlige silikater, f. ex. augit, olivin; i mi- 

 neralogisk henseende er den ofte, om man saa kan udtrykke sig, temmelig 

 indifferent. Det er derfor ikke noget abnormt eller forbausende, at vi i den 

 kunstige glimmer, — som har krystalliseret ud af en zinkoxyd - førende 

 smeltemasse, — træffer lidt zinkoxyd, om denne base vistnok aldrig er ble- 

 ven paavist i naturlig glimmer. Med kobberoxydul stiller det sig paa en 

 lidt anden maade, idet denne base ikke kjendes i naturlige, vandfri silikater; 

 derimod har jeg fundet kobberoxydul, som chemisk indgaaende, i augit fra 

 et par nogenlunde kiselsyrerige slagger fra smeltning af kobberskjærsten 

 (fra Mansfeldt og Vigsnæs). 



Vid.-Selek. Forh. 1887. No. 6 S 2 



