1887.] 



OM KUNSTIG DANNELSE AF GLIMMER. 



21 



størknet til glas. Diiferencen mellem de to slag-varieteter ligger 

 følgelig i. at i det ene tilfælde er det glimmer, i det andet der- 

 imod olivin, som har dannet sig paa det første stadium; aarsa- 

 gen hertil igjen maa være at søge i mindre variationer i mag- 

 maens chemiske sammensætning, se herom senere. 



Paa en studietur i Sverige sommeren 1886 foretog jeg en 

 liden afstikker til det nu forlængst nedlagte Garpenberg kobber- 

 værk, hvorfra Mitscherlich (1. c.) allerede i 1822 — 23 beskrev 

 skjærstensslag med formodet glimmer. De store slaghalde — 

 som vidner om. at driften her i tidligere dage maa have været 

 meget udstrakt, — fører fornemmelig emalj- og pyroxen-slagger, 

 o: beskikningen maa i alm. have været temmelig kiselsyrerig; 

 efter skjøn ligger slaggernes surhedsgrad oftest inden grænserne 

 ca. 2—2.5. Først efter lang tids sogen lykkedes det mig at 

 finde et par slagstuffer med et glimmerlignende mineral; stykker 

 med store, frit udviklede glimmerkrystaller, saaledes som de be- 

 skrives af Mitscherlich og Leonhard, kunde jeg ikke opdage, men 

 alligevel fik jeg tilstrækkeligt material til at kunne foretage en 

 mineralogisk diagnose. 



Ved isolation efter glidningsmethoden lykkedes det ogsaa 

 her at faa udskilt en del tynde blade. som vistnok ikke erhold- 

 tes saa rene, at de kunde afgive stol til en kvantitativ analyse, 

 men som dog tillod undersøgelse for mikroskopet. Mineralet er 

 optisk toaxigt og optisk negativt; den spidse bissectrix staar 

 næsten aldeles lodret paa OP; vinkelen mellem de optiske axer 

 er næsten umærkelig liden; interferentsfarverne er meget livlige 

 nmdersøges i præparat af slagmassen); som slagfigur erholdes 

 det karakteristiske 3-straale-system ; krystallerne er sexsidig be- 

 grænsede, om end ikke fuldt saa vakkert som hos glimmeren fra 

 Kafveltorp; spaltbarheden efter OP er stærkt fremtrædende, og 

 bladene er, efter Mitscherlich og Leonhard (1. c), elastisk bøielige; 1 



Alle de af mig undersøgte blade var meget sprøde, hvilket formentlig kom- 

 mer af, at de nu har ligget i omtrent et sekulum udsat for vind og veir, og 

 at de er aldeles fulde af interpositioner (jernsulfid). 



