BIDRAG TIL INSULA REILIl's MOSPHOLOGI. 



5 



til convexiteten hørende del af hjernens stamlap. der i anthro- 

 potomien er kjendt under navn af Insula eller insula Reilii, hvor- 

 under vi også kommer til at have delvis vor opmærksomhed hen- 

 vendt på lobus olfactorius; thi disse to hjernedeles indbyrdes for- 

 hold viser sig nemlig hos de forskjellige typer af gyrencephala 

 meget forskjelligt. ■ 



Med de embryologiske forholde for oie vil der nemlig ved 

 særlig at lægge vegt på bestemmelsen af insularpartiets begrænds- 

 ninger og udstrækning, form og relationer hos mennesket og ty- 

 piske former af de vigtigste gyrencephale pattedyr, kunne drages 

 vigtige slutninger angående dette hjernepartis homologier i patte- 

 dyrrækken. 



Efter de erfaringer, som jeg har havt anledning til at 

 samle angående hjernefurernes og hjernevindingernes homologier 

 hos mennesket og de større afdelinger inclen gyrencephala, synes 

 det mig, at mange af de vigtigste spørgsmål endnu venter på en 

 tilfredsstillende løsning. Omend Krueg på en heldig måde har 

 klaret det væsentlige angående hjernefurernes homologier hos 

 „Ungulater" og ,,Carnivorer" og andre zonoplacentale pattedyr 

 og Bro ca med umiskjendelig fortjeneste har fremhævet betyd- 

 ningen af gyrus fomicatus med dennes forbindelse (grande lobe 

 limbique), er f. ex. det meget vigtige spørgsmaal om den med 

 „sulcus Rolandi" homologe fure hos Ungulater og Carnivorer 

 endnu uafgjort, noget som jeg også i et tidligere arbeide over 

 Mystacoceternes nervesj-stem (40) har måttet iade gjæide for 

 Cetaceernes vedkommende. Denne opfatning har jeg senere 

 i\ke fundet mig foranlediget til at forandre cg kan i så hen- 

 seende heller ikke slutte mig til Troe a (31) og senere hans 

 elev Beauregard (SC), der uden videre kalder „fiss. præsylvia'- 

 for „sulcus Rolandi" hos Cetacea. I den sidste tid har Victoria 

 Familiant (41) homologiseret „sulcus Rolandi" med fiss. corona- 

 lis hos Carnivora, en opfatning, som allerede tidligere har været 

 forfægtet, men som vel endnu tor vente på en nærmere begrun- 

 delse. 



Med hensyn til undersøgelsesmethoden synes det rationel- 

 lest at gaa ud fra en udviklingshistorisk basis, hvilket også 



