6 



GUSTAV A. GULDBERG. 



[No. 7. 



Kr u eg i sine to vigtige arbeider over hjernefurer har gjort, og 

 da nærmest sammenligne de dele. om hvilke man med vished 

 eller mere sandsynlighed tor antage at have en større ensartethed 

 i udviklingen, om end de dimensionelle forholde kan være meget 

 forskjellige. Det er fra dette synspunkt, at jeg har troet at 

 kunne give et lidet bidrag til hjernens morphologi. når jeg har 

 valgt „insularpartiet" som speciel gjenstand for mine undersø- 

 gelser; thi dettes homologon hos de forskjellige gyrencephale 

 pattedyr lader sig med temmelig stor sikkerhed påvise, da in- 

 sula som bekjendt tilhører hjernens stamdel og er at betragte 

 som det convexe frie corticalisparti for de indenfor liggende 

 store hjerneganglier. I nærværende arbeide, der danner det 

 første afsnit af en række undersøgelser, vil vi beskjæftige os 

 med insularpartiet hos mennesket og af pattedyrene kun 

 ordenen artiodactyla. Med hensyn til det for nærværende 

 undersøgelse benyttede materiale har jeg for menneskets ved- 

 kommende havt tilgang på et forholdsvis meget rigeligt, da jeg 

 under mit sidste ophold i Wurzburg ved hr. Geheimerath v. 

 Kollikers store velvillie og forekommenhed fik anledning til 

 at anstille en række undersøgelser af den meget rige samling af 

 embryonale og foetale hjerner, der tindes i den embryologiske 

 samling i Wurzburgeruniversitetets anatomiske institut. For 

 denne imødekommenhed tillader jeg mig herved at udtale min 

 forbindtligste tak. Også dr. E d i n g e r i Frankfurt a/M har 

 med sin vanlige velvillie ladet mig undersøge hans ikke ubety- 

 delige materiale af foetale hjerner. 



Førend jeg går ind på detaljundersogelsen af det herom- 

 handlede emne. vil det være hensigtsmæssigst at forudskikke en 

 del orienterende bemærkninger med en kort udsigt over den 

 historiske udvikling af kundskaben om centrallappen. 



Medens Vicq-d'Azyr (1, T. 6. et planches) omtaler 

 gyri, der ligger mellem fissura Sylen og corpus striatum, hvilket 

 sidste især får en nøiere beskrivelse, tinder man hos Eeil (2), 

 den første nøiagtigere behandling af Fossa Sylvii, som han kal- 

 der den ,,sylviske dal'', og det indenfor samme liggende insular- 

 parti. Han omtaler (2. pag. 196). at „den sylviske grube har 



