8 



GUSTAV A. GULDBERG. 



[No. 7. 



af mig beskrevne, men afvigelsen er dog ubetydelig, fraseet en- 

 kelte mistydede antagelser. 



I Bur dachs (5) store verk „om hjernens bygning og liv" 

 tinder vi en nøiagtig beskrivelse af fissura Sylvii, der deles i en 

 f. anterior. superior og posterior, samt af „stamlappeir' eller 

 lobus caudicis, som han kalder den. På insula's overflade beskri- 

 ver han 4 „Randwiilste" ; endvidere fremhæves insularpartiets 

 forhold til de indenfor liggende hjerneganglier, og hvorledes dette 

 dækker fibrene fra pedunculi cerebri. Hau giver også en afbilcl- 

 n ing af insula. 



En udførlig beskrivelse af fissura StjJvii og Insula ånder 

 vi også hos F o vi Ile (7, pag. 177 — 181), hvoraf vi skal hidsætte 

 de vigtigste enkeltheder. 



..Denne spalte (scissure de Sylvius), der deler hjernens ba- 

 salflade i to fuldkommen adskilte regioner, fortsætter sig skråt 

 npad og bagtil på den ydre flade" .... „Man ser i den ydre 

 region, at de dele, som ligger tæt indtil hinanden med rand 

 mod rand i hele sin længde af den ydre åbnings indgang, opløser 

 sig i tre vægge af ulige størrelse, nemlig en slags læber (lévres), 

 der nærmer sig til hverandre med sine frie rænder, medens de 

 fjerner sig fra hverandre med sine adhærente rænder, og som 

 omskriver og bedækker en meget betydelig fremhvælvniug på 

 den flade, fra hvilken de er slået ned ligesom læberne af en 



hikket mund over tænderne" „ disse tre læber i den 



sylviske spaltes ydre region danner hver en firkant. En af 

 disse firkanters rænder hænger fast sammen med insuk/s om- 

 kreds; den modsatte rand er fri i den sylviske spaltes indgang". 

 Han beskriver nu disse nedhængende vægges eller „læbers stør- 

 relse og relationer; der opføres en ,,paroi superieure" og en 

 ..paroi anterieure", der er mindst, og en „paroi posterieure infé- 

 rieure". Disse vægge svarer til, hvad vi i de senere undersøgelser 

 har opført under navn af opercida. Endvidere beskrives Insula som 

 et uligesidet triangel, hvis vinkler er stumpe, og i form af en frem- 

 hvælvniug, der skrår udad og lidt nedad. „ Trianglets tre ræn- 

 der, af hvilke dette fremhvælvede parti er omgivet, er i størrelse 

 proportionale med de tre vægge, som svarer dertil. „Den øverste 



