1887.] BIDRAG TIL INSULA REILlfs MORPHOLOGI. 



17 



antérieure." Disse om insula's periferi forløbende furer er af 

 Schwalbe (33) senere opført under ét med navn af sidcus eir- 

 cularis Reilii. 



Angående den fornylig af Féré (38) givne vigtige note 

 om insula's vindinger vil der hensigtsmæssigst under den speci- 

 elle beskrivelse gjøres nærmere rede for denne. 



Idet vi i det følgende går over til at skildre insularpartiets 

 udvikling og formforholde hos mennesket, vil mangt og meget 

 allerede være bekjendt fra tidligere arbeider. Når jeg desuagtet 

 i fremstillingen af enkelthederne kommer til at beskrive allerede 

 længe kjendte forholde, er dette ikke at undgå, da man med 

 sammenligningen og homologierne for oie bør samle alle enkelt- 

 heder under ét, hvorved såvel det særegne som totaliteten mere 

 kommer til sin ret. 



Iusula Reilii og lobas olfactorius hos mennesket. 



Udviklings historie. 



Fra de mange udmærkede undersøgelser over hjernens ud- 

 viklingshistorie (Tiedemann, Re i c he r t, Mi haik o vies, Kol- 

 liker) er det et allerede længe bekjendt factum, at lobas olfac- 

 torius dannes ved en udkrængning af forreste secundære hjerne- 

 blære på samme bekjendte principielle måde som øienblærerne. 

 Imidlertid har man først i den senere tid ved et arbeide af den 

 i embryologien så fortjenstfulde forsker prof. Kei Hiker (27) 

 fået et nærmere indblik i lugtelappens første optræden og dan- 

 nelse hos mennesket. Hos et 8 uger gammelt menneskeligt em- 

 bryo viser lugtelappen sig nemlig som en simpel udbugtning af den 

 secundære forhjerne (hemisphærblære). Udgangspunktet er belig- 

 gende i bunden af ventriculus lateralis på den mediale side af 

 corpus striatum, der vistnok i dette stadium kun er antydet. Yen- 

 trikelen går her medialt og noget bagtil over i et rør, nemlig 

 Johns olfactorius, der da strax afsnører sig og i sit videre forlot) 



Vid-Sehk. Forh. 1887. No. 7. I 



