20 



GUSTAV A. GULDBERG. 



[No. 7. 



sig forfølge lateralt gjennem insularpartiet til lobus inferior. Da 

 denne fure er en af de tidligst optrædende grændsefurer og til- 

 lige, som vi senere skal se, tindes under hele den embryonale 

 udvikling, må den ifolge sin opståen og sine relationer betragtes 

 som lugtelappens „bagerste grændsefure", fissura rhinencephali po- 

 ste r lor i modsætning til fissara rhinencephali anterior, der af 

 Krueg benævnes fissura rhinalis. Den betegner altså grændsen 

 mellem lugtelappen og hjernens stamdel. Medens den svagt ud- 

 prægede laterale og forreste begrændsning for lugtelappens em- 

 bryonale radder eller vindinger, fissura rhinalis, forsvinder hos 

 mennesket i- de mere udviklede foetale hjerner, vedbliver deri- 

 mod fissura rhinencephali posterior constant, omendskjønt den i 

 det postfoetale liv aftager i dybde. På de med stor lugtelap 

 forsynede dyrehjerner viser forholdet sig delvis omvendt. 



Insularpartiet finder man i dette stadium antydet som en 

 svag halvmåneformet fordybning, hvori den laterale fra lobus 

 olfactorius til lobus inferior gående vinding i sit ombøiningsparti 

 for en del danner bunden (cfr. fig. 1 & 2). Imidlertid var del- 

 ingen tydelig grændse at opdage hverken mellem insularpartiets 

 overgang i hemisphærpartiet eller dettes overgang i den mediale 

 mellem lobus inferior og lobus anterior liggende fordybning uden 

 den oveimævnte fissura rhinalis homologe, rudimentære fure. 



På den anden hjerne fra 3die måned var insularpartiet 

 mere udpræget, idet nemlig lobus inferior her havde skudt sig 

 længere frem. På grund heraf viste det laterale bånd mel- 

 lem lobus olfactorius og lob. inf. en skarpere bøining; lamina 

 perforata havde en dybere beliggenhed og selve insularpartiet 

 kunde adskilles som en oval depression lateralt og ovenfor den 

 laterale olfactoriusrod. Denne hjerne maa således siges at have 

 været lidt mere fremskreden i udvikling end den første. 



Af embryonale hjerner frå Me måned har jeg havt anled- 

 ning til at undersøge 4 exemplarer. Alle viste sig at være af 

 ulige størrelse; hemisphærernes længdediameter varierede mellem 

 272— 3 V2 centimeter. Imidlertid var lobus olfactorius defect på 

 næsten alle; kun på den venstre hemisphære af det mindste exem- 



