1887.] 



BIDRAG TIL INSULA REILll'8 MORPHOLOGT. 



23 



dere, idet tractus ikke lier var makroskopisk tydelig adskilt fra 

 bulbus og trigonum. Fissura rhinenceph. p. er spaltformet med 

 aftagende bredde udad. Den gynis, som lateralt for trigonum ol- 

 factorium omgiver lamina perforata anterior fortil og udad og er 

 bæreren af lugtelappens laterale rod, er i ombøiningspartiet ikke 

 meget fremtrædende, men viser tydelig overgang i temporallap- 

 pens mediale del. Selve lamina perforata anterior viser sig som 

 en trekantet plade, der fortil, udad og bagtil overrages af de 

 omgivende hjernedele. Indad beier den stumpe ende sig over i 

 medialfladen. Sulens olfactorius er tydelig, men strækker sig kun 

 ubetydelig længere frem end bulbus olfactorius. 



Insula? partiet, fig. 6, som er 12—14 mm. langt og ca. 6 mm. 

 bredt, viser sig som en tydelig begrændset fordybning, har oval 

 form med længdeaxen stillet skråt opad og bagtil. Man kan 

 således i dette stadium tale om en fossa Sylvii. Temporallappen 

 rager stærkt frem over insularpartiet, medens dette sidstes over- 

 gang i de foran og ovenfor liggende hemisphærpartier er mindre 

 brat. Man kan dog i insularpartiets periferi adskille to tydelige, 

 om end grunde fordybninger, en opad, der står i continuitet med 

 fordybningen foran temporallappen, og en fortil. Disse fordyb- 

 ninger angiver de steder, hvor den øvre og forreste del af den 

 ringformede lap først begynder at overrage insula. 



På horizontalsnit af hjernen fra et 5 måneder gammelt foe- 

 tus (cfr. fig. 7, nc. og cfr. fig. 346, st, pag. 545 i Kollikers Ent- 

 wicklungsgeschichte 1879) ser man, hvorledes i den secundære 

 forreste hjerneblæres hulrum insularpartiets væg fortykkes og 

 voxer ind for at danne en stærk oval vulst, der udfylder en stor 

 del af hulrummet. 



Anstiller man en sammenligning mellem insula og lobus ol- 

 factorius i dette udviklingsstadium, er det slående, hvordan den 

 første har tiltaget i størrelse og udbredning, medens lugtelappen, 

 vistnok tiltaget absolut i størrelse, dog relativt er meget mindre. 

 Hemisphærerne er i det hele tåget bleven betydeligt større : man 

 kan nu også adskille en lobus posterior s. oceipitalis, hvilken i 

 foregående stadium ikke var at bemærke. 



På basis cerebri (fig. 5, f. ri) har man den ovenomtalte fissura 



