1887.] BIDRAG TIL INSULA REILIl's MORPHOLOGI. 



37 



cielt hensyn på de enkeltheder, der i den foregående beskri- 

 velse er skildret, dels for at give den hele beskrivelse en større 

 afrunding, og særlig fordi man ved undersogelserne af homolo- 

 gierne i andre hjerneformer må betragte de undersøgte partier 

 i sin helhed. 



I almindelighed beskrives lugtélappen som et langstrakt, 

 smalt, båudformet parti med en forreste opsvnlmet del, beliggende 

 på frontallappens nedre flade (orbitalflade), mere eller mindre op- 

 taget i den før hyppig nævnte sulcus ol/adorvus. Kun ved sin 

 basis eller bagre parti, lige foran lamina perforata anterior, hæn- 

 ger den sammen med hjernens basalflade ved hjælp af sine radices, 

 forøvrigt er den fri. Dens forreste ovale, lidt opsvulmede ende, 

 buXbus olfadorius, af 9—11 mm. længde og 4—5 mm. bredde, dan- 

 ner som bekjendt udspringet for de egentlige lugtenerver. Det 

 smalere midtre parti viser sig på transversalsnit trekantet eller 

 ovalt og på alkoholpræparater har den oftest en grund midtfure. 

 Det basale parti, trigonum olfactorium (syn. ccmmcnhi mammiUa/ris 

 eller tuber olfactorium, en benævnelse, der mest passer for de 

 med stærkt udviklet lugtelap forsynede pattedyr) er en liden 

 pyramidalformet lap, der ligger indesluttet i en tresidet grube, 

 og som medialt og lateralt går over i de respektive ,,hvide" rød- 

 der, medens den både bagtil og opad mod hjernens basalflade conti- 

 nuerlig hænger sammen med dennes corticalis, hvoraf man efter 

 Broca opstiller endnu to redder. Den laterale hvide rod går 

 som bekjendt udenom lamina perforata, mer eller mindre optaget 

 i limen insulæ for at forsviude i gyrus hippocampi, medens den 

 mediale bøier over på basalfladen og forsvinder i nedre ende af 

 gyrus fornicaius. 



Under beskrivelsen af de foetale hjerner har vi særlig havt 

 vor opmærksomhed henvendt på lugtelappens begrændsninger. 

 Vi hørte, at dennes grændsefurer fortil, fissura rhinalis, der hos 

 de med stærkt udviklet lugtelap forsynede hjerner, f. ex. af 

 Carnivorer og Ungulater, ja selv på lissencephale hjerneformer 

 (gnavere og insektædere) altid er så tydelig tilstede, hos menne- 

 sket kun i en meget kort periode nemlig i den 3die foetalmåned 

 kan spores. Siden forsvinder denne fure aldeles, og man tinder selv- 



