1887.] BIDRAG TIL INSULA REILIl's MORPHOLOGI. 



43 



står af en større forreste gyrus og 1 eller 2 små bagenfor lig- 

 gende. Vi gjenkjender i denne fure sulcus centralis insulæ, der 



1 de ovenfor givne beskrivelser af de foetale tilstande er om- 

 handlet (cfr. fig. 12, s. c. I). Hos nyfedte ligesom også hos 

 voxne er denne fures øverste ende beliggende bagenfor det fron- 

 talplan, der tænkes lagt gjennem nederste ende af sulcus Rolandi ; 

 medens den i de tidligere foetalperioder ligger længere fortil, 

 rykker' den efterhånden bagover og får en mere skrå retning. 

 Fra centralfurens nedre parti udgår der ialmindelighed, men 

 kan også være adskilt fra samme, en fortil divergerende og 

 derpå ret opad stigende, lidt dybere fure, der imidlertid ikke er 

 så dyb som centralfuren. Denne „præcentrale" sulcus kan man 

 finde antydning til allerede i 7de foetalmåneds slutning, idet 

 den viser sig som en svag fra sulcus centralis insulæ fortil di- 

 vergerende fure. På udviklede hjerner er den i sit nedre parti 

 temmelig grund, men tiltager i dybde længere opad (cfr. fig. 12 

 S. pre). Man kan hertil foie endnu en 3die ganske grund og 

 liden fure, der ligeledes divergerer fortil fra de ovenfor nævnte 

 furers nedre ende. Idet vi særlig har sulcus centralis og præ- 

 centralis insulæ for øie, vil det hele insularparti ved disse mere 

 fremtrædende furer deles i 3 større vindingsdrag, der ved 

 sin opad divergerende retning giver insula det bekjendte vifte- 

 formede udseende. Disse vindingsdrag, der opad tiltager i bredde, 

 bliver imidlertid ved korte secundære furer delt i flere nemlig 



2 å 3 mindre gyri i sit øvre parti. Det forreste vindingsdrag 

 danner på sin forreste (orbitale) flade endnu et par små korte 

 gyri foruden de 2 eller 3 ved sin øvre ende. Ved denne måde 

 at betragte insula's relief på stemmer jeg nærmest overens med 

 Féré (38, pag. 516 — 517); han opstiller „3 plis radiés"; imid- 

 lertid må jeg bestemt fastholde den ovenfor givne inddeling af 

 insula ved „sulcus centralis", idet „pars parieto-temporalis u dan- 

 ner et mere separat afsnit for sig ligeoverfor „pars frontalis". 

 Bagenfor insula eller på øvre flade af lobus temporalis har man 

 den af Féré benævnte „région rétroinsulaire", hvor man finder 

 de af H e s c h 1 opførte gyri temporales transversi eller B r o- 

 «ca's „pli de passage temporo-pariétal profond". Disse frembyder 



