48 



GUSTAV A. GtT LDBERG. 



[No. 7. 



3°. Allerede i 3die måned optræder lugtelappens bagerste 

 grændsefure — fissura rhinenceph. post. — som en tydelig spalte. 

 Denne er stærkest udpræget i foetallivet og hos nyfødte, men 

 bliver senere mindre tydelig. Dens morphologiske dignitæt hos 

 mennesket begrundes ved dens tidligere optræden i foetallivet, 

 /figesom den i forbindelse med sulens corporis callosi danner på 

 medialfladen den bagerste begrændsning for gyrus fornicatus's 

 forreste ende. der står i sammenhæng med radix olfactorius 

 medialis, og på basalfladen den bagerste begrændsning for lobus 

 olfactorius. 



4°. På medialfladen anlæggés sandsynligvis sulcus calloso- 

 marginalis førend insularpartiets fordybning — fossa Sylvii; i 

 4de måned viser ialfald den første sig mere udviklet end den 

 sidste. 



5°. Medens lobus olfactorius kun langsomt tiltager i stør- 

 relse under den senere udvikling, viser insula, efterat denne 

 først er dannet, en meget rask tiltagen i størrelse og overgår 

 snart den første i dimensioner. 



6°. Insularpartiets fordybning er betinget af, at dens væg 

 indad fortykkes for at danne sædet for de store hjerneganglier, 

 nemlig caput af nucleus caudatus og særlig nucleus lentiformis 

 og claustrum, hvorved dens ydre convexflade bliver tilbage i 

 væxt i forhold til de omgivende hemisphærpartier — „ kappen" — 

 der voxer udad og etterhånden overdækker insula. 



7°. Insula danner i begyndelsen et svagt convext parti på 

 bunden af den ovale fossa Sylvii og har indtil 5te måned en 

 oval form. med længdeaxen stillet opad og lidt bagover. Fra 

 det tidspunkt af, at de omgivende hemisphærpartier begynder at 

 danne dæklapper, hvilket indtræder først i 6te måned, får insula 

 etterhånden en mere triangulær form, hvoraf den temporale og 

 den parieto-frontale eller øverste side er de længste. 



8°. Tildækningen af insula sker som bekjendt fra 3 kan- 

 ter; men rækkefølgen og dimensionerne af dæklapperne er for- 

 skjellige. Først og i begyndelsen stærkest sker det fra den 

 fremvoxede temporallap, derefter og til slutning i størst udstræk- 



