1887.] BIDRAG TIL IN8ULA RElLIl's M0RPI10L0GI. 



55 



Fissura rhmencephcdi post. er Ugesom i forrige stadium en 

 tydelig udviklet fure. 



Instdarpartiet (fig. 15,1) danner en tresidet bvælvet vulst, der 

 bagtil og opad er skarpt adskilt fra de fremvæltende hemisphær- 

 lapper ved ramus posterior og ramns anierior fissuræ Sylvii, medens 

 •det fortil ved en overgangsvinding hænger sammen med den om- 

 kring fissura Sylvii forlobende vinding. Men også bagtil har 

 man en overgangsvinding mellem insula og lobus temporalis; 

 denne blir synlig, naar man skyder det fremvæltende temporal- 

 parti af hemisphæren tilside. Om selve fissura Sylvii er det kun 

 at bemærke, at dens ramns posterior (R. p.) allerede når ned til 

 fissura rhinalis, medens dens ramus an ter i or (R. a.) er vel ad- 

 skilt fra samme. En processus acuminis (pa.) ser man tydelig 

 udviklet. 



Pa frontalsnit finder man, at insuta/s everste grændse 

 noiagtig svarer til den øverste laterale rand af sideventriklerne, 

 hvorved hjernevæggen her viser en indsmalning for opad at til- 

 tage i tykkelse, idet den går over i hemisphæren. Nedad går 

 insularpartiet uden mærkbar indsmalning, kun fissura rhinalis 

 danner den ydre grændse, over i stamlappens basaldele. Fissura 

 rhinalis viser nemlig meget liden dybde og danner kun en gjen- 

 værende superficiel begrændsning mellem den oprindelige hemi- 

 sphærblære og den fra samme udkrængede lugtelap. 



IV. Yi går derpå over til et langt fremskredet udviklings- 

 stadium (cfr. fig. 16), nemlig til et over hal v g ået kalve- 

 i o e t u s ; på hovedbilden viste sig endnu intet hår frembrudt. 



Den store hjernes hemisphærer målte ca. 70 mm. længde; 

 alle furer af Iste og 2den orden med mellemliggende vindinger 

 var udviklede, som man finder hos den nyfødte kalv. L u g t e - 

 lappen med lobus pyriformis (fig. 16, L. ol. L. p.) dominerer 

 hele basalfladen; den sidste viser 2 efter hinanden følgende fu- 

 rer, hvorved den ufuldstændig deles i 2 parallele vindingsdrag. 

 Den laterale lugtevinding mellem lobus pyriformis og den egent- 

 lige lobus olfactorius viser her meget tydeligere end før en 

 svag længdefure, der deler partiet i et lateralt bredt bånd i 

 form af en større gyrus med antydning til ganske små tværvin- 



