1887.] OM F. EXNERS TH R ORT FOR ATMOSFÆRISK ELBKTR1CITET. 21 



hidtil ikke talt noget om Influensen ; desudeD kommer det ved 

 en elektrisk Ildladning niellem to Legemer ikke saameget an 

 paa deres absolute Potentialforskjel, som paa hvor raskt Poten- 

 tialet forandrer sig adover fra deres Overflader. Vi maa derfor 

 antage, at Tordenskyernes Virkninger netop væsentlig betinges 

 af en lokal Ophobning af Elektricitet. 



Paa Grund af Vanddraabemes ringe Storrelse kan vi be- 

 handle Skyerne som dannede af et dielektrisk Legeme, hvis 



1 -f- 2 V 



Konstant /r er lig — , hvor v er den Brokdel pr. Volumen- 



1 — v 



lied, som Vanddraaberne i Skyen indtager. Ved sin Nærværelse 

 vil Skyen forandre Intensiteten noget i den elektriske Mark, 

 hvori den befinder sig; for Simpelheds Skyld vil vi imidlertid 

 forudsætte, at den elektriske Kraft ialfald i det indre af Skyen 

 forbliver uforandret, og at den er konstant, saa at vi kan an- 

 tage, at Skyen eller rettere det Dielektricum. den repræsenterer, 

 bliver ensformet polarisere! Kaldes Intensiteten i den elek- 

 triske Mark «1>, saa er det ved Influensen udviklede elektriske 

 Moment / pr. Volumenhed 



4z 4 ici — v ' 



Potentialet af den polariserede Sky er i Talværdi lig den 

 elektriske Kraft, parallel den polariserende Kraft, der vil oves 

 af et elektrisk Legeme med en kubisk Tæthed lig I af samme 

 Form og Udstrækning som Skyen. Imidlertid behover man 

 ikke at indlade sig paa nogen vidtloftig Beregning; Skyen 

 virker nemlig udåd. som om den alene var elektrisk paa Over- 

 fladen med en Overfladetæthed lig I cos. 0, hvor 8 er Vinkelen 

 mellem den udad rettede Normal og den polariserende Kraft. 

 Deu af Polarisationen betingede elektriske Kraft F' ved Skyens 

 Overflade kan derfor i Talværdi aldrig overskride Værdien 

 4 > /, som Kraften vilde have der, hvor Tætheden er /, om den af 

 Laget frembragte Kraft indvendig var lig Nul. Vi har derfor 



