1887.] SÆDLEGEMERNE HOS PATTEDYR, FUGLE OG AMPHIBIER. 



37 



traadte denne Forskjel frem, da jeg farvede Chrumsyrepræpara- 

 ter fra Vasa deferentia med Methylviolet. Famlingen af friske 

 Sædlegemer fra Vasa deferentia gav det samme Billede; man 

 maa imidlertid vogte sig for Overfarvning. — Hagestaven er 

 ifølge dette en særegen Dannelse, der vel nærmest henhorer til 

 Kappen. Indtil videre henregner jeg den til denne. 



Det af Kappen omgivne egentlige Hoveri strækker sig for- 

 over indtil Hagespidsen, er imidlertid her hos de friske, færdige 

 Sædlegemer vanskelig at opdage; det synes, som om den forreste 

 Del af det egentlige Hoved hos disse efterhaanden gaar over i 

 den klare Hagespids. I flere Tilfælde er det dog lykkedes mig 

 at se Afgi ændsningen fra Hagespidsen. 1 Men meget skarpere 

 viser Grændsen sig ved Behandling med Reagentier f. Ex. Jern- 

 perchlorid og især ved Farvning med Guldchlorid (Fig. 36. 

 Jernperchlorid ; Fig. 38, Guldchlorid; * Grændsen mellem det 

 egentlige Hoved og Hagespidsen). 



Paa det egentlige Hoved kan man ved Hjælp af visse Kea- 

 gentier skjelne mellem et eget Yderlag og et Indhold. Hvad 

 Yderlaget eller Væggen angaar, bestaar denne atter af to Par- 

 tier, et forreste og et bagerste. 



Tilsætter man friske Præparater fra Vasa deferentia en 

 vandig Opløsning af Syrefuchsin, farves i Begyndelsen kun Ind- 

 holdet. medens Yderlaget, der viser sig som en temmelig bred 

 Søm, er ufarvet (Fig. 37); snart forsvinder denne Forskjel, idet 

 ogsaa Yderlaget farves. Det indre Partis Farve er ganske svag, 

 og Forskjellen mellem dette og Væggen er saaledes ikke let at 

 iagttage ; i nogle Tilfælde har jeg dog, ved Borttagelse af Blæn- 

 den, seet den tydelig nok. Ved Ind virkning af Kalilud 2 — 3 % 

 bliver Væggen hos de færdige Sædlegemer meget stærkere lys- 

 brydende end Indholdet, men samtidig altereres Hovedet stærkt, 

 saa dette Eeagens ikke er at anbefale. Langs den opadstigende 

 Kant udmærker forresten Væggen sig allerede i frisk Tilstand 

 ved en stærk Lysbrydning og falder derved strax i Øinene; 



1 Fig. 21, Fig. 22 ved *; den til Hagespidsen grændsende Del af det 

 egentlige Hored er forøvrigt i disse Figurer ved Lithograferingen bleven 

 for distinkt. 



