1887.] 



OM SOP PÅ KLIPFISK. 



17 



Indtil videre må denne her omhandlede sopform karakteri- 

 seres som en hyfesop, der i sine begyndelsesstadier, i sin for- 

 meringsart har store overensstemmelser med spaltplanterne. 



Forseg med antiseptiske stoffe, 

 som jeg har foretaget for at hindre soppens væxt, har godtgjort, 

 at det med dem er umuligt at udrette noget. Borsyre og salt 

 viser sig så godt som uden indfly deise, sukker ligeså. Om an- 

 dre kan der neppe være tale, da giftige stoffe jo ikke kan 

 anvendes på klipfisk, der skal spises. 



Karbo lsy re (5 %) hemmer i nogen grad soppens væxt, 

 sublimat stærkere end 2 %o hindrer dens vegetation fuldstæn- 

 dig, salicylsyre er lidt svagere, „Sanitas' ; har omtrent samme 

 virkning som karbol. 



Temperaturen 

 har heller ingen synderlig indflydelse. Wallemia voxer i alle 

 temperaturer fra 6 — 37 C. Optimum synes at være ca. 25 C. 

 Dog viser soppen sig meget lunefuld. 



Den voxer langsomt, uanseet temperatur, og behover på fisken 

 ofte måneder til sin fulde udvikling; de forskjellige stadiers frem- 

 komst og form er dog i væsentlig grad betinget af temperaturen. 

 I hoiere temperaturer, især i konstant temperatur, dannes 

 væsentlig de schizophytlignende stadier; i lavere temperatur 

 mest sporeafsætning, hyfer og små sclerotier. 



Fugtighedsgraden 

 har ikke liden indflydelse på soppens mere eller mindre hurtige 

 væxt. Som al sop vegeterer Wallemia bedst i fugtig luft, hvor 

 surstoffet stadig fornyes (f. ex i brefeldske kammere). Den frem- 

 bringer da især frodige, spaltsoplignende stadier. Men selv den 

 tørreste luft kan ikke hindre den i at udbrede sig, selv om 

 væxten hæmmes, og blot forkroblede individer udvikles. Det ser 

 ud, som om sporedannelsen helst går for sig i tør luft, og derved 

 tør måske tindes en forklaring på den omstændighed, at pakhus- 



Vid.-Selsk. Forh. 1887. No. 12. 2 



