1894.] ANMARKNINGAR OM FAUNAN I ANDONS JURABILDNINGAR. 



7 



funnen vid Kap Agardh på Spetsbergen och vid Kap Stewart 

 på Ost-Gronland. 



4. Pecten nurnmularis Phil. 



Pecten nurnmularis Phil. Murchison, Verneuil, Keyserling: 

 Kussia in Europe and the Ural Mountains, vol. II, s. 475, t. 41, 

 fig. 20—23, Kjerulf, s. 274, 275, fig. 334, 335. 



Ursprungligen afbildad från Yorkshires Oxford Clay, åter- 

 fans denna art vid Moskwa och i Petschoralandet samt beskrefs 

 och afbildades fortraffligt af WOrbigny i Murchisons ofvan an- 

 forda arbete. Kjerulf anforde den från Andon, dår den synes 

 vara allmån och exemplar dårifrån stamma såvål med (POrMgnys 

 beskrifningar som med exemplar från Karaschowo. Mayer ansåg 

 formen från Andon bora foras till P. Renevieri Oppel från 

 Murchisonaezonen i Sydtyskland, hvilken dock enligt beskrif- 

 ningen — den år ej afbildad — synes hafva skarpare ut- 

 pråglade koncentriska fåror, mycket tydliga och skarpa åfven 

 på innersidan, hvilket de ej åro på exemplaren från Ando, 

 hvadan det ej synes mig finnas någon giltig anledning att af- 

 vika från Kjerulfs beståmning. Mayer anfor åfven från Andon 

 P. disciformis Schubl (= P. demissus Bean). Detta synes mig 

 bero på ofullståndiga och slitna exemplar af P. nurnmularis, 

 ty till denna art hora alla vål bevarade exemplar och den har 

 ofta oronens ofre kant nåstan lika konvergerande som P. demissus. 

 I den glimmerrika sandstenen på Ando samt vid Moskwa. 



5. Aucella Keyserlingi Tvautschold. 



Fig 1 ocli 2. 



Aucella concentrica rugosa Keyserling: Petschora Land, s. 300, 

 t. 16, f. 16. 



— concentrica Keys (non Fischer) var rugosa. Versteine- 



rungen der Kuhn-Insel. Zweite deutsche 

 Nordpolarfahrt, t. II, s. 503, t. 2, fig. 2, 3. 



— Keyserlingi Trautschold, Lahusen, Ueber die Eussischen 



Aucellen, s. 40, t. 4, fig. 18, 23. 



