10 



BERNHAED LUNDGREN. 



[No. 5. 



6. Pholadomya sp. 



Ett tåmligen vål bevaradt, men dock ej nårmare beståm- 

 bart exemplar hor hit och till samma form hora mojligen några 

 synnerligen illa bevarade exemplar, alla ur den glimmerrika 

 sandstenen. 



7. Ammonites. 



Ammoniterna åro utan fråga de båsta och tillforlitligaste 

 ledfossilen inom Jurasystemets olika led och underafdelningar, 

 men de på Andon funna exemplaren åro så slitna eller ofull- 

 ståndiga och illa bevarade med otydlig ornamentering, ingen 

 eller knapt iakttagbar suturlinje. Tåmligen såkert kunna de 

 dock hån foras till Perisphinctes och två former kunna håraf 

 urskiljas, den ena med enkla ribber, den andre med delade 

 dylika. Den senare, dit det båsta, af Kjerulf fig. 331, s. 274, 

 afbildade exemplaret hor, torde komma Am. triplicatus Sow. 

 (Damon: Weymouth, t. 13, fig. 3) nåra. Exemplaren af den 

 forrå formen torde alldeles icke kunna nårmara beståmmas. 



8. Belemnites. 



Om dessa gåller hvad som ofvan sagts om Ammoniterna. 

 Belemniterna åro på Andon ingalunda sållsynta men ofullstån- 

 diga och oftast klufna. De kunna hånforas till 3 typer, men 

 synas mig for illa bevarade for att kunna till arten med såker- 

 het beståmmas. 



1) Storsta långden ung. 100 mm., bredd 15, alveolen sned, 

 25 — 30 mm. djup; tåmligen jåmbred och forst mot spetsen 

 mera afsmalnande; fåra vid spetsen 0; kan mojligen tillhora 

 den af Mayer från Andon anforda B. breviformis Voltz, 

 ehuru Andoexemplaren synes vål långstråckta. 



2) Endast spetsen, 35 mm. lång, jåmt afsmalnande, långs hela 

 ena sidan en skarpt utpråglad fåra ; mojligen hånforbar till 

 Maijers B. Blainvillei Voltz. 



3) Exemplar, tilhorande Tromso Museum; långd 65 mm.; 

 bredd « 25 m., /? 20 m., således sammantryckt; inga antyd- 

 ningar til fåror, åfven alveolen oval i genomskårning. 



