Rudimentære baglemmer hos hvaldyrene i fosterlivet. 



Af 



prof. dr. Gustav Guldberg. 



(Foredrag i den mathematisk-naturvidenskabelige klasse 26 januar 1894.) 



I det sidste almindelige mede forrige aar i dette selskab 

 fremviste jeg en del planener, der fremstillede forskjellige trin 

 i tandhvalernes udvikling, og knyttede dertil en del bemærk- 

 ninger om disse dyrs almindelige udviklingshistorie i det hele 

 tåget, idet jeg i meget korte træk antydede enkelte mere alminde- 

 lige sider ved deres ontogeni som resultat af en række under- 

 søgelser af fostere af Lagenorhynchus acutus, Gray, eller „hvid- 

 skjævingen", samt af Lagenorhynchus albirostris, Gray, eller den 

 „hvidnæsede delfin", Or ca gladiator, La Cepéde, eller spækhuggeren, 

 og af Phocæna communis, Less, eller „nisen". Jeg fremhævede da et 

 negativt fund, som har mere almindelig biologisk interesse, nemlig 

 at det har vist sig paa alle de fostere, som jeg indtil da havde 

 havt til undersøgelse, at der ikhe fandtes anlæg til rudimentære 

 baglemmer. Hverken det 26 mm. lange hvidskjævingfoster eller 

 det 18 mm. lange nisefoster viser der sig udvendigt ialfald — 

 og jeg havde hidtil kun foretaget udvendig undersøgelse af disse, 

 altsaa ikke foretaget snitserier — ikke saadanne forholde, at 

 man med nogen fuld sikkerhed skulde paastaa tilstedeværelsen 

 af ydre rudimentære baglemmer. De smaa, lave uiveauforan- 

 dringer paa begge sider af membrum genitale kan ligesaagodt — 



Vid.-Selsk. Forn. 1894. No. (i. 



