4 



ANDR. M. HANSEN. 



[No. 7. 



iakttagne, eller hvorvidt den kommer i likefrem strid med kends- 

 gerningerne. Teoriens rækkevidde er så stor — særlig i den 

 utvidede form A. Bl ytt har git den — at man er nodt til at 

 feige dens begrundelse og dens konsekvenser omlryggelig helt 

 ut for at vinde en klar forståelse av jordens utviklingshistorie 

 særlig i de sidste skifter. 



Det væsentlige i Crolls hypotese er den antagelse, at når 

 jordbanen avviker mest fra cirkelf ormen, og en halvkugle får 

 vinter samtidig med at avstanden fra solen er størst, vil dens 

 vinter bli så lang og streng, at den korte, varme sommer ikke 

 vil kunne overvinde virkningerne og smelte snemængderne, men 

 en fuldstændig istid efterhånden måtte indtræde. 



Der begyndes da først og fremst med en direkte beregning 

 av den forskellige varmemængde, der mottas fra solen under 

 forskellig avstand. Ved at gå ut fra en rimelig antagelse om 

 den varmemængde jorden får andetsteds fra, eller med andre 

 ord temperaturen i verdensrummet, skulde man liketil kunde 

 regne ut, hvormeget mindre temperaturstigning iusolasjonen, 

 solf engen, som jeg vil oversætte dette fremmedord med 1 ), vil 

 bringe, når solen står 156 millioner kilometer borte, end når 

 den kun er 146, da jo solvarmen må avta med avstandens kva- 

 drat. Croll har på denne måte ved at anta en verdensrums- 

 temperatur av -f- 150° C. (-^ 239 ° F.) fundet, at solfengen i 

 England under maximum av excentricitet hos jordbanen og 

 vinter i solfjerne (aphel) måtte gi henved 20 C. lavere tempe- 

 ratur i januar end de nuværende +4°. Man vilde få en januar- 

 temperatur paa ^- 16° C. — omtrent som på Grønland. Det 

 synes således at følge med fysisk nødvendighet, at der måtte 

 indtræde en istid i Nordvesteuropa, når jorden havde denne 

 stilling til solen. 



Der må dog sees litt nøiere på denne beregning. Holdt 

 den stik, måtte man jo på samme måte kunne beregne tempera- 

 turen på de forskellige steder av jorden nu efter deres solfeng. 



l ) „Besoling" støter allerede vort øre. „Soling", som Brynildsen har 

 i „Engelsk-norsk ordbog", duer heller ikke. Feng kan bety både nd- 

 bytte, erhvervelse og beløp, mængde, og passer derfor fortræffelig. 



