1894.] 



DE KVARTÆRE KLIMAT-SKIETER. 



13 



derede astronomiske teori om istiderne" igrunden blot behovet 

 at stille de slutninger andre fremragende forkæmpere av excen- 

 tricitets-teorien er komne til. Croll selv siger f. ex.: Ti Wallace 

 er enig med mig i at en høi excentricitet ikke direkte vil 

 kunne frembringe glaciale klimatforholde, at istiden var en 

 direkte feige, ikke av en høi excentricitet, men av en samvirken 

 av fysikalske kræfter, der blev sat i gang ved denne hoie ex- 

 centricitet." Og Blytt siger: „At der har været en istid, at 

 polarlandene engang havde et varmt klima, sådanne store æn- 

 dringer i klimatet gør teorien ikke fordring på at kunne for- 

 klare." De klimatiske kendsgerningers mål er for iøinefaldende 

 til at selv de ivrigste forkæmpere forøvrig for jordbane-ændrin- 

 gernes store betydning har kunnet opretholde teorien om den 

 direkte solfengsændring. Når Ball mener, at spørsmålet får et 

 ganske andet utseende, når man går ut fra at solfengen i 

 vinterhalvåret kun er 0.37 av årets, istedetfor halvparten, som 

 man mere eller mindre bevidst har gået ut fra tidligere, så 

 træffer jo dette ikke selve spørsmålets kærne. Det er foran- 

 dringen med øket solavstand i vintertemperaturen som den nu 

 er, det gælder, enten den svarer til 0.37 eller 0.50 af årets sol- 

 feng. Og denne relative forandring antar jo netop Croll og med 

 ham de øvrige i like så stor målestok som Ball. Men allikevel 

 har de indset, at der må søkes nye hjælpekræfter for at frem- 

 bringe klimatændringer så store som man vet har fundet sted. 



Det er da først og fremst havstrømmene med deres store 

 indflytelse på varmens fordeling over jorden, man har fæstet 

 sig ved. Havet utgør omtrent 0.7 av jordens overflate, og det 

 skyldes klarlig i væsentlig grad bevægelser i det, at solvarmen 

 fordeles så jevnt som den gør. Især J. Croll og A. Bl ylt har 

 søkt at vise, at havstrømmene må bli stærkt påvirket av ændrin- 

 gerne i jordbanens form — og gennem dem igen klimatet. Men 

 likesom man likeoverfor Balls direkte excentricitets-teori kunde 

 sætte de andre, indirekte excentricitets teoretikere, således kan 

 man, når spørsmålet er om havstrømmenes påvirkning av jord- 

 bane-ændringerne, sætte disse indbyrdes mot hinanden, Croll 

 mot Bly IL 



