18 



ÅND R. M. HANSEN. 



[No. 1. 



10 breddegrader, så formen av Sydamerikas østside skulde tvunget 

 ækvatorialstrømmen sydover istedetfor nordover, således som Croll 

 antar, ligger øiensynlig utenfor muligheternes grænse. 



Der må videre siges, at når Croll taler om Golfstrømmens 

 umåtelige varmetransport, så må man bestemt hævde, at det 

 væsentlige av sin varme har den fåt på den nordlige halvkugle, 

 ikke bekommet den fra den sydlige. Ja går man nøiere ind 

 på saken så fører jo passaterne i virkeligheten relativt koldt 

 vand fra sin polargrænse. Jo stærkere og mere omfattende 

 passaten er, desto mere køligt vand fører deu altså op mot 

 ækvator til opvarmning og desto kraftigere virker den for tem- 

 peraturutjevningen også gennem den ledsagende havstrømning. 

 Dennes arbeide falder også ind som et led i det store utjevnings- 

 arbeide — motsat den av Croll antagne stadig akkumulerende 

 vekselvirkning. — Føres videre noget opvarmet vand over på 

 den motsatte halvkugle, kan dette ikke virke som direkte tem- 

 peraturtilskud for denne. For det tørste vil en stor del av 

 overskuddet straks føres tilbake til sin egen halvkugle, idet det 

 indgår som et relativt ubetydeligt led ' i den store temperatur- 

 utjevning mellem de to halvkugler i motsat årstid. Der er ikke, 

 som man får indtrykket av ved Crolls fremstilling av motsæt- 

 ningen mellem de to halvkugler, nogen aldeles særskilt hus- 

 holdning, så hvad der er ført over til en halvkugle ugenkaldelig 

 er helt tapt for den anden. Og den del av det tilførte varme- 

 overskud, der ikke blir git tilbake igen ved denne utjevning, 

 det vil jo igen kun som et endnu ubetydeligere led gå ind i 

 sin nye halvkugles store utjevningsarbeide mellem høie og lave 

 bredder og kan derfor kun i rent forsvindende målestok gøre 

 sig lokalt gældende. 



Det må videre siges mot Croll, at selv om ækvatorial- 

 strømmene bringer varmen ut fra troperne, er den ikke dermed 

 bragt helt op til de bredder, hvis tidligere store klimatskifter 

 skal forklares. På grund av avbøiningen ved jordens omdreining 

 vilde Golfstrømmen — som Kuro Sivo i det væsentlige gør i 

 Stillehavet — svinge tilhøire anticyklonisk om det høie lufttryk 

 ved ca. 35°, dersom ikke nye luftstromninger delvis drev den 



