1894.] 



DE KVARTÆRE KLIMAT-SKIFTER. 



•21 



Når Blytt tilsynelatende holder sig fri for al teori ved at 

 forme sin slutning så: med stor excentricitet og vinter i solfjerne 

 blir vinteren længere; nu er vindstyrken om vinteren omtrent 

 3 gange stærkere; altså må den gennemsnitlige årlige styrke hos 

 den herskende sydvestvind i det hele økes — så ligger der dog 

 allerede her en ubevist forutsætning, at vindstyrken i den kortere 

 sommer i og med det samme ikke økes like meget i motsat ret- 

 ning, hvorved indflytelsen på havstrømmen vil motvirkes. 



Jeg skal imidlertid gå endnu videre i indrømmelserne til 

 fordel for Blytts teori. Jeg skal sætte at hans ræsonnemang er 

 rigtigt så langt, at den større vindstyrke virkelig øker den varme 

 havstrømning med tilsvarende 1 — 5 % i styrke. Men herav 

 følger ingenlunde rigtigheten av næste led i hans slutning, det 

 egentlig avgørende i spørsmålet. Det er, at med stærkere strøm 

 nødvendigvis må følge mildere klimat ved kysterne. Man må 

 nemlig huske på, at denne stærkere strøm netop utledes av den 

 stærkere avkøling av kontinenterne. Enten er nu denne avkøling 

 så stærk, at den driver luften anticyklonisk fra land om vin- 

 teren — og dette måtte vel være en nødvendighet at anta, hvis 

 virkelig luftstrømningerne på disse breddegrader bestemtes som 

 Blytt vil av motsætningen mellem hav og land. Isåfald får 

 man intet mildt klimat, selv om havstrømmen er overmåte stærk 

 og varm. Det ser man både i Japan, hvor man langs kysten 

 har den overmåte stærke og varme Kuro Sivo, mens januar- 

 temperaturen allikevel er næsten 6° C. lavere end normalt for 

 breddegraden. Og likedan er det ved selve Golfstrømmen langs 

 Nordamerika. Eller — og det er naturligvis det sandsynlige — 

 den selvsamme herskende sydvestvind må gennemsnitlig virke 

 et godt stykke ind over det forøvrig stærkt avkolede land. Og 

 isåfald må Crolls slutning nødvendig gælde: ,.Hvis luften var 

 kold, som den i regelen er over et sneklædt land (hvad mån jo 

 må forutsætte Nordeuropa var under de strenge vintre) ellers 

 heller ingen stærkere avkøling, vilde en høi temperatur hos det 

 tilstøtende hav — hvis dette kunde tænkes mulig — i hoi grad 

 øke snefaldet, da det vilde gi en i hoi grad øket mængde av 

 vanddamp til snedannelse." Og med i hoi grad øket snefald 



