1894.] 



DB KVARTÆRE KLIMAT- SKIFTER. 



25 



netop geniiem de stærkere strømninger kun blir ubetydelig 

 lavere. Både passaterne og de herskende sydvestvinde på høiere 

 bredder er led der virker i utjevningens tjeneste, de av dem 

 fremkaldte havstremninger må nødvendigvis virke i samme ret- 

 ning. Men at de skulde i den grad skyte over målet at de 

 frembragte en større temperaturforskel i motsat retning, det 

 kan vi ikke tænke os mulig selv rent lokalt. Det endelige 

 resultat må bli en stærkere avkøling, motarbeidet af de stær- 

 kere strømninger og derved reduceret til meget få temperatur- 

 grader — til så få, at de i overensstemmelse med den empiriske 

 reduksjon av solfengstemperaturen kun kan avvike høist et par 

 grader fra det nuværende. 



Overalt her i overslagene har jeg holdt mig til vinteren, 

 hvis virkning alle teorier lægger særlig vægt på. Tar man 

 også sommeren med, må jordbanens ændrede form her virke i 

 motsat retning — den må bli like meget varmere som vinteren 

 blir koldere, også her vil forskellen kun dreie sig om et par 

 grader. Det samlede resultat må bli rent forsvindende fra års- 

 temperaturen. Selv om vinterens underskud ved at virke gen- 

 nem sneens store evne til at holde på de lavere temperaturer 

 får nogen overvægt, vil det nødvendigvis bli væsentlig ophævet 

 av sommerens overskud. Arstemperaturen vil sandsynligvis ilclæ 

 hinne Ni mere end en brøkdel av 1° C. lavere. 



Om dette forsvindende resultat kan tænkes at bære frem 

 Btytts vidtstræpende geologiske teori om havstrømmenes rolle i 

 de geologiske skifter forøvrig, skal jeg ikke gå ind på her. Men 

 så meget fremgår det dog med utvilsom sikkerhet: at ingen 

 av de antagne ændringer, selv om naturkræfterne virkelig havde 

 arbeidet kvalitativt fuldstændig overensstemmende med teorien, 

 kvantitativt kan endog tilnærmelsesvis slå til som forklaring av 

 istiden. Husker man på, at under den første store istid gik 

 storbræen ut til havet på hele den irske kyst, hvor lufttempe- 

 raturen nu er ca. -f 10 ° C, og at der i havet utenfor Skot- 

 land, hvor overflatetemperaturen nu er ca. + 10 o, le vede en 

 fauna som nu ved Spitzbergen, over 25 breddegrader længere 

 nord, vil man straks forstå, at ingen ændring i havstrømmenes 



