1894.] 



DE KVARTÆRE KLIMAT-SKIETER. 



20 



at tvertimot alle tidligere isklædte lande viser utvilsomme mær- 

 ker på, at de blev sænkede under istiden. x ) 



Som hovedmoment anferer Lyell en geografisk omlægning 

 der måtte medføre istider, nemlig når alt land tænktes samlet 

 ved polerne, og troperne var åpent hav. Han tar her ikke hen- 

 syn til det faktum at havoverflatens temperatur gennemgående 

 er mindst like hei som breddegradens årstemperatur. Men selv 

 om dette ikke var så, så taler jo mange grunde for at konti- 

 nenter nes store træk har været uforandret i hele den sidste 

 geologiske tid, og specielt om den nærmeste geologiske periode, 

 istiden, som forklaringen netop søkes for, vet vi med positiv 

 vishet, at land og hav var, når spørsmålet er om slike store 

 hoveddrag, fuldstændig som nu. 



Der blir ikke en eneste mulighet tilbake for at avlede istider 

 av ændringer i fordelingen, av hav og land — selv i forbindelse 

 med jordbanens formændringer. Heller ikke de geografisk- 

 hydrologisk-astronomiske hypoteser slår til for at forklare den 

 store istid. 



Jeg har hittil i min fremstilling væsentlig søkt at vise den 

 meteorologiske umulighet av at forklare denne store klimatiske 

 forværring ved nogen variant av excentricitets-teorien. Men ved 

 min utvikling vil det også med det samme bli klart, at heller 

 ingen av dem slår til som forklaring af de varme perioder i 

 polaregnene, som de rike plantefund på Island, Spitzbergen og 

 Grønland viser herskede der i den geologiske periode, der gik 

 like forut for istiden, den tersiære. Det er da også igrunden 

 selvindlysende, at hverken den rene excentricitetsteori, hav- 

 strømsteorier eller nogen geografisk teori vil slå til for at for- 

 klare klimatændringer, der lot plataner, vin og magnoliar vokse 

 på Grønland (70 o), seqvoia og valnød på Spitzbergen (78 o) og 

 sumpcypressen på Grinnells land, kun 90 mil fra nordpolen. 



Slår solfengens ændringer med excentriciteten aldeles ikke 

 til for at forklare en temperaturændring på 4—10° for istiden, 

 slår den klarlig endnu mere feil, når det gjælder klimatændringer 



l ) Se mine „Strandlinje-studier". Arch. f. Math. og Naturv. B. 14 — 15. 



