30 



ANDE. M. HANSEN. 



[No. 7. 



på 20—27 °, som denne flora fordrer ifølge Heer. Når jord- 

 banens form bringer en halvkugle nærmest solen om sommeren, 

 hvorved de hoieste temperaturer skulde nåes, er vinteren netop 

 længst og koldest og måtte efter Croll frembringe istid. Og 

 når man regner på Balls måte, ser man straks, at de længste 

 sommere også må bli de Jcoldeste. Da den samme varmemængde, 

 0.63 av den uforandrede årlige, skal fordeles på f. ex. 199 

 sommerdage i stedet for på 179, blir den daglige solfeng i 

 sommerhalvåret kun 1.16 av den årlige gennemsnitsenhet, i 

 stedet for nu 1.24 — altså kun 0.9. Eftersom man regner 

 verdensrummet til — 150 C. eller — 70 o C, vil man altså i 

 stedet for + 15 C. få enten —1.5° C. eller + 6.5o C. Selv 

 om vi for at få rimelige mål reducerer denne teoretiske be- 

 regning paa lignende vis som tidligere, vil vi dog så langt 

 fra at få et Middelhavsklima i polaregnene tvertimot måtte få 

 noget køligere sommere. Og det hjælper ikke på saken, at de 

 kortere vinterdage blir varmere i forhold 0.75 til 0.81, vinteren 

 vil jo altid bli koldere end sommeren. 



Ja klimatet i denne tid med de lange sommere vil teoretisk 

 bli så jevnt køligt, at det igrunden er mærkeligt at ingen efter 

 Lyells antydning har opstillet den variant av excentricitets-teori- 

 erne, at istiderne blev fremkaldt herved. I virkeligheten kan der 

 anføres flere ting for en sådan hypotese end for den almindelige. 

 Klimatet vilde med den kølige sommer og ikke for strenge vinter 

 i solnære svare bedre til det almindelige i de lande, hvor evig 

 sne nu holder sig nær havets overflate på laveste breddegrad: 

 Island, Sydgrønland, Patagonien. Snefaldet må altid bli størst 

 ikke ved stærk kulde men ved temperaturer like under °, og 

 med den lave sommervarme vilde snesmeltningen bli liten, ja 

 snefald måtte indtræffe selv midtsommers på ikke særdeles høie 

 bredder som nu længst syd. Med den jevne temperaturfordeling 

 vilde vindenes styrke bli mindre, de varme havstrømme altså 

 komme frem til høiere bredder med lavere temperaturer, der 

 begunstiger snefaldet o. s. v. Jeg er i det hele ikke i tvil om, 

 at solfengsfordelingen under stor excentricitet og vinter i sol- 

 nære måtte begunstige utviklingen av istidsforhold langt mere, 



