4 



E. JØRGENSEN. 



[No. 8. 



længere med elvebaaden. Et lidet stykke længere oppe danner 

 elven en virkelig fos i en trang spalte med lodrette vægge. 

 Stigningen mellem Fossen og Eeisenvandet er meget sterkere 

 end nedenfor og med skarpere trin, indtil elven omtr. 6 km. fra 

 våndet ferer op paa høisletten, som her er meget flad og ligger 

 næsten ved birkegrænsen, 600 m. over havet. 



Der er paa begge sider af elven taalelig ridevei op til Sap- 

 pen, everste gaard paa dalens vestside, omtr. 40 km. fra elvens 

 udløb. For tiden er der under bygning kjerevei paa denne 

 strækning. Ovenfor Sappen bliver der mere og mere ufrem- 

 kommelig tilfods, især naar man har passeret bielven Punta. 

 Enkelte steder er adgangen næsten spærret af nedrasede stene 

 og lodrette berghamre, som man maa klyve over. Puntaelven 

 er forøvrig som oftest den værste hindring for en fodgjænger, 

 da den kun ved lav vandstand lader sig vade. Paa den anden 

 side af elven (østsiden) er adgangen høiere oppe spærret af den 

 vandrige bielv Mollisjok, som i en pragtfuld fos af betydelig 

 høide styrter sig lige ned i Reisenelven over næsten lodrette 

 fjeldsider. I det hele tåget er den øvre del af dalen særdeles 

 naturskjøn, og den nævnte fos i Mollisjok kan godt maale sig 

 med vort lands mere bekjendte fossefald. Beboerne i dalen næ- 

 rer ogsaa godt haab om, at den vil blive et tiltrækningspunkt 

 for turister, naar den nye vei bliver færdig. I hvert fald vil 

 en botaniker neppe kunne gjøre en interessantere tur end til 

 denne endnu saa lidet besøgte dal. 



Hele den nedre del af Eeisendalen omgives af høie glimmer- 

 skiferfjelde henhørende til Tromsø glimmerskifergruppe (ifølge 

 Pettersen: Geologisk oversigtskart over Tromsø amt). I den 

 midtre del af dalen dannes tjeldene indtil en vis høide paa 

 begge sider af dalbunden af skifere hørende til Balsfjordgruppen, 

 medens deres øverste parti igjen er glimmerskifer. I den øvre 

 del af dalen træder skiferne kun hist og her frem i dagen og 

 da som finstribede haardskifere med et meget ensformigt og 

 sparsomt plantedække. Inderst paa høiderne rundt dalen træflfes 

 alt hyppigere blokke af indlandsgraniten strøede rundt omkring, 

 især henimod Reisenvandet, hvor større partier er ganske dæk- 



