56 



OLAF BIDENKAP. 



[No. 10. 



ragninger er større og den selv er delt ved en lige til basis 

 gaaende tydelig midtfure. Elytrerne har hele den fri rand 

 tydelig cilieret og bedækker hos størstedelen af de af mig 

 undersøgte exemplarer i den forreste halvdel af kroppen ikke 

 ryggen fuldstændig. De er imidlertid forsynede med de karak- 

 teristiske smaatorne og ligesom hos de af Malmgren beskrevne 

 individer mørkebrune (hos enkelte dog mørkegrønne) med de for 

 denne art eiendommelige draabeformige pletter af lysere farve 

 (cfr. Mlgrn. griseo guttato-macidata vel striata). Nederste para- 

 podiegren er meget mere langstrakt og tilspidset end paa Malm- 

 grens afbildning (ikke ulig samme hos H. impar Johnston). 

 Bugbørsternes nedre tand er ikke fuldt saa kraftig udviklet i 

 forhold til den øvre, men dog karakteristisk. Trods alle disse 

 afvigelser har jeg dog ikke villet henføre de norske exemplarer 

 til en særegen art, ialfald ikke før der gives anledning til at 

 undersøge Malmgrens originalexemplarer. 



Harmothoé clavigera M. Sars. 



Polynoé clavigera Sars N. M. f. N. B. XII. p. 294. — Storm 

 1878, p. 29. 



Harmothoé clavigera Mlgrn. 1867, p. 134. 



Udbredel e. 



Kun funden ved Norge i et exemplar ved Christiansund paa 

 30—40 f. af M. Sars, samt i Throndhjemsfjorden af Storm. 



Systematiske bemerkninger. 



Bugbørsterne hos denne art synes mig at frembyde større 

 lighed med samme hos H. imbricata L. end hos H. nodosa S. 

 som af Sars anført. Malmgren henfører arten til slægten Har- 

 mothoé, dog med den reservation: „Forsah haec species ad 

 nostrum genus Lagiscam referenda; situs oculorum mihi ignotus." 

 Sars leverer nemlig ingen oplysning om øienstillingen; denne var 

 hos hans typeexemplar ganske som hos H rarispina. 



