1894] 



NORGES ANNULATA POLYCHAETA. 



57 



Harmothoé asperrima M. Sars. 



Polynoé asperrima Sars Chr. Vid. Selsk. Forh. 1860, p. 59. 

 - Sars N. M. f. N. XII, p. 291. 



Basylepis asperrima Lev. 1882, p. 195. — Mlgr. 1867, p. 

 132. — Storm 1878, p. 28 -- Bidenkap A. f. M. o. N. 1894. 

 G. 0. Sars N. M. f. N. 1872, p. 202. 



Udbredelse. 



Kun iagttagen ved Norges kyst, hvor den forekommer spar- 

 somt nordligst ved Bodø paa 20 — 150 f., hovedsagelig sten- og 

 skjælbund. Den er saaledes funden af M. Sars ved Drøbak, 

 Manger og østerraat, af G. 0. Sars og for f. omkring Hardanger- 

 fjordens udløb, samt i Throndhjemsfjorden af Storm. 



Systematiske bemerkninger. 



Følgende det af Levinsen fremsatte princip ved Polynomer- 

 nes inddeling i slægter at lægge hovedvægten paa rygbørsternes 

 form og struktur, har jeg efter nærmere undersøgelse af M. 

 Sars' typeexemplarer fundet det rigtigst at henføre ovennævnte 

 art til den udvidede slægt Harmothoé Lev. bortseet fra det af- 

 vigende antal rygplader. 



Harmothoé norvegica n. sp. Bidenkap. Chr. Vid. Selsk. Forh. 1894. 



Tab. I. 



Af denne art, hvoraf før (op. cit.) er leveret en kortere 

 diagnose, gives her en udførligere beskrivelse: 



Legemet noget fladtiykt. bagtil afsmalnende, hos det ene 

 exemplar med 35, hos det andet med 37 børstebærende ringe. 



Hovedtoppen af omtrent samme længde som bredde, delt 

 ved en tydelig, lige til basis gaaende midtfure og udtrukken i 

 to konisk tilspidsede fremragninger. Oienstillingen er omtrent 

 som hos Harmothoé imbricata Linn., men det forreste øienpar er 

 rykket endnu længere fremover, alleryderst paa fremragninger- 

 nes spids. Antennerne er omtrent af hovedlappens længde, ud- 



