1894.] PLANTEGEOGRAFISKE tJNDERSØGELSER. 



9 



Alle disse huler og revner er dannede ved havets indvirk- 

 ning, hvad enten havet som ved sjehellerne endnu kan trænge 

 ind ved flodsø, eller de tidligere som ved Sjonghelleren, Røn- 

 stadhelleren og Dolstenshulen har ligget i havets niveau, men 

 nu ligger noget tilbagetrukne fra stranden og ovenfor en hei ur 

 (se Reusch, 1. c. pag. 85). 



Pen undersøgte del af fastlandet er ogsaa i det hele af 

 samme beskaffenhed. Harams indland Hildrestranden mellem 

 Gamlemssund og Samsfjord er kun en smal kyststribe ved foden 

 af de høie fjelde Gamlemsveten (784 m.) og Hildrehesten (733 

 m.), adskilte ved en sæterdal med et par smaavand. Samsfjor- 

 dens bund er kun ved et meget smalt eid adskilt fra Gryte- 

 fjorden. Da bjergenes fod er rykket tilbage fra stranden, har 

 man ei her de omtalte huler. Dog finder man en saadan, som 

 ovenfor nævnt, ved Havnsund, syd for Hildrestranden, dannet 

 paa en tid, da den udenfor liggende ø Vigra laa under havets 

 overflade (se Reusch 1. c). 



Statlandet er en ca. 20 km. lang halvø, der kun ved et par 

 km. bredt eide (Mandseidet) er forbundet med det øvrige fast- 

 land. Paa sit bredeste er halvøen ca. 10 km., men i sin søndre 

 halvdel kun omtrent halvt saa bred. Ved et 5 km. bredt eide 

 mellem Lekanger omtrent midt paa østsiden og Drage paa vest- 

 siden deles det nemlig i to partier. Den nordre halvpart er 

 navnlig paa udsiden stærkt udtunget af viker. Ogsaa her finder 

 man, som ovenfor nævnt, huledannelser paa udsiden. Det indre 

 danner et omtrent sammenhængende fjeldplateau, gjennemskaaret 

 af nogle faa dalfører, hvoraf især bør nævnes Mørkedalen (ca. 

 15 km.) mellem Lekanger og Ervik paa nord vestsiden. 



Paa grund af denne terrænets beskaffenhed bliver det i re- 

 gelen kun skraaningerne og strandkanterne paa de mod havet 

 beskyttede sider, der egner sig til bebyggelse. Det nordvestlige 

 parti af øerne bestaar derfor, forsaavidt man ikke har steile fjelde, 

 af torvmyrer og udmark, hvoraf dog vistnok endel lod sig op- 

 dyrke. Strandfladen paa øst- og sydsiden er i regelen veldyrket. 

 Flere af øerne er velskikkede for korndyrkning (byg, men især 

 havre), paa de fleste er der gode slaattem arker og græsgange 



