40 



OVE DAHL. 



[No. 11. 



i hasselkrat. Indre Søvde paa Gurskøen oppe paa torvdækkede 

 kalkberge, ogsaa sammesteds i gneisur (iflg. A. Blytt). Stat: 

 Drage i mængde. 



Det maa vistnok indrommes, at floraen i den undersøgte 

 del af skjærgaarden er temmelig ensformig og fattig paa arter. 

 Den rige fjeldflora (kontinental-arktiske), som man ofte steder 

 paa i det indre af Romsdals amts grænsedistrikter, ja endog ser 

 spor af henimod fjordbunden, maa siges omtrent at være ganske 

 forsvundet. Det er kun de mest haardfore fjeldplanter, for en 

 stor del lyngvækster, der dækker fjeldknauserne, hvor roslynget 

 ei er eneraadende Den karakteristiske livegetation, der med 

 sit friske gront smykker birkelierne, mangler omtrent ganske, 

 fortrængt som den er af kystfloraen. Ogsaa den flora, der ka- 

 rakteriserer ureme med de kjælne lovtrær, er sterkt reduceret 

 med undtagelse af de asyler, den bar fundet paa kalk og 

 sandbund. 



Det er kystfloraen eller det atlantiske element, der paa- 

 trykker vegetationen dens særpræg, lyngteppet over de nogne 

 klipper og torvmyrenes eiendommelige plantevækst. Men trods 

 denne sin ensformigbed bar dog skjærgaardens flora sin eien- 

 dommelige skjønbed. 



Naar røslynget (CaUuna vulgaris), der danner lyngteppets 

 bovedbestanddel, staar i sit fulde flor i august maaned, betager 

 den den ufrugtbare klippegrund dens golde og triste karakter. 

 Paa øerne i Hero pgd., straks syd for Aalesund, ei- det ogsaa, 

 at det sirlige klokkelyng Erica einer ca L. bar sin nordgrænse, 

 denne lille busk, der med sine talrige fine rodviolette klokker 

 og glatte naaleformede blade er den største pryd for de nogne 

 klipper paa skjærgaarden til Stavangertrakten og nok tør stil- 

 les i række blandt Norges sirligste og yndigste planter. Inde i 

 lyngteppet og imellem eneren vikler sig planter, bvis traadfine, 

 nedliggende stengler gjor dem særlig skikkede til at optræde 

 paa saadanne lokaliteter: Pohjgala dcpressa, 1 ly per kum pulclirum. 



