26 w. C. BRØGGER. OM TRONDHJEMSFELDTETS MIDLERE APBELING. 



Skematisk Figur af udgleden Blok, Sprækker i Konglomerat, Gauas Dalføre. 



ene Spræk efter den anden, bliver vist staaende ved det Indtryk, 

 at mægtige Kræfter, ikke langsomt virkende Agenser, har frembragt 

 disse talrige Sprækkedannelser, der ogsaa i et hvert Fald har 

 været et væsentligt Moment ved Udgravningen af selve Dalbunden 

 og Elvens Leie paa saadanne Steder. 



Langs Strøget har Elvene fortrinsvis skaaret sig ned i lettere 

 bortførbare Skifere, baade Sandaaen og Gaua; — en steil Skifervæg 

 danner saaledes Blaahammeren ved Gaua. 



Medens Bygningen af Landskabet i den SOligeDel af medføl- 

 gende Kartskisse er grei og enkel, frembyder det NVlige Parti af 

 samme mere uregelmæssig kuperet Terrain, udmærkende sig ved 

 hyppige, mere eller mindre regelmæssige Kupper med bratte Styrt- 

 ninger til to eller flere Sider; disse udprægede Fjeldformer bestaar 

 alle idetmindste tildels af en Eruptiv, en porfyragtig Diorit. 

 Saadanne Kuppefjeld er Trongemyrsaasen, Dugrumaalsfjeld, Middags- 

 fjeld (Svartaasen), Katugelaasen, begge Viksaasene, begge Rambergs- 

 høiderne, Føredugurshougen (ved Skjægstad), Almaasaasen, Undun- 

 aasen, Hammeraasen, Rødaasen, Grønlidhammeren, Middagsaasen og ^ 

 visselig paa Grund af sin Form Rognlidaasen og fl., dannende en Kjede 

 mellem Graahammeren og Meldalens Grønstenfeldt i SV og Grøn- 

 stenmasserne østenfor Skjægstad Vand og Aanøen Vand i Nordost. 



Fig. 7. 



