CHBISTIANIA VIDENSK.-SELSK. FORHANDL. 18 7 7. NO. 2. 21 



Vilde man nu allerede med kun denne ene Saddel for Øie for- 

 søge at regne sig til Mægtigheden med Benyttelse af de iagttagne 

 Fald, saa skulde følgende Tal udkomme: 



I) Lerskifer, Lersten, Konglomerat (omtr. 200' mg.) Skifer og 

 skiferblandet mægtig Sandsten (Trinucleussandsten) regnet fra Sand- 

 aaens Leie til en Linie fra Bækken ved Ristbakken til Krog- 

 stadsæteren ved Blaahammeren, parallel Gaua til Svartfjeldene, 

 omtr 1700 Meter. 



II) Lerskifer, Lersten og Brekcieskifer til en Linie fra Brek- 

 cieskiferen ved Jernbanegjennemskjæringen mellem Støren og Ho- 

 vind til Ørnaasene og Snøansknippen, omtr. . . . 1600 Meter. 



Dertil kommer som en sandsynligvis yngre Afdeling 



III) grønne Skifere, knudrede Skifere og glindsende kloritiske 

 Skifere indtil Støren, i den NOlige Del af Profilet med SOligt, i 

 den SOlige Del med NVligt Fald, altsaa mindst vel en stor Fold, 

 der med en Gang reducerer Mægtigheden her til det halve eller 

 omtr • 1300 Meter. 



Dette er meget store Tal. Men foruden den nævnte Saddel- 

 Inversion, der bringer den store Reduktion af den ellers ved Feil- 

 slutning, beregnede Mægtighed, findes utvivlsomt ogsaa indenfor 

 den saaledes opfattede Lagfølge mindre Sammenpresninger, der 

 vistnok, om ikke det overdækkede og uveisomme Terrain hindrede 

 i at opspore den detaljerede Række i Sammenhæng, vilde redu- 

 cere den nævnte mulige Mægtighed betydelig. Saadanne Spor af 

 mindre Sammenspresninger sees ved Hovind, Øren, ved Knippene, 

 i Knuthammeren, ved Damkjern, o. s. v. Ikke des mindre synes 

 det rimeligt, at man flere Steder i de forskjellige Dele af Profilet 

 har betydelige sammenhængende Mægtigheder for sig: saaledes 

 Konglomerat og Sandsten ved Hovind, Lerskifere i Svartfjeldenes 

 næsten sammenhængende Profil, Brekcieskiferen i Ørnaasene og 

 I Snøansknippen, hvorfor man vel ikke tør antage denne Reduktion 

 ved mindre Sammenpresninger og Folder for altfor stor. I ethvert 

 Fald synes disse til det øverste af Undersilur og det underste af 

 Oversilur henhørende Afleininger sammenlignet med søndenfjeldske 

 Forhold at være udviklet i meget betydelig Mægtighed; med Hen- 



