20 w. C. BRØGGER. OM TROND HJEMSFELDTETS MIDLERE AFDELING. 



Grund af det overdækkede Terrain uvist om under eller over disse. 

 Endelig fandtes Enkriniter. 



Katugelaasens og Vehns Fossiler synes at danne en eiendom- 

 melig Fauna med egne Arter. Paa Grund af Materialets Ufuldstæn- 

 dighed og ikke mindst ogsaa af Mangel paa tilstrækkelig Litteratur 

 har jeg ikke villet opstille nye Arter, der maaske ved nærmere 

 Undersøgelse skulle kunne vise sig at være Varieteter af eller iden- 

 tiske med tidligere kjendte Former. Paa Grund af Forekomsten 

 af en karakteristisk Pentamerusart maa denne Fauna vel antages 

 at svare til et høiere Niveau end Trinucleussandstenen. Pentamerus- 

 slægten angiver paa Gotland (Lindstrøm), i England, Østersøpro- 

 vindserne o. s. v. og i Kristiania- og Langesundsfjordens Silur de 

 laveste oversiluriske Afleininger, eller et mellerasilurisk Overgangs- 

 niveau. Sandsynligvis svarer Vehns og Katugelaasens, samt Fler- 

 heden af Høilandets Kalkstene omtrent til Kalstads Kalk, det vil 

 vel sige til Linnarssons Pentameruskalk i Jemtland, til Kjerulfs og 

 Tømebohms Enkrinitkalk paa norsk og svensk Side, altsaa til Kjer- 

 ulfs Etage 5 og 6 i Kristianiatrakten. Foreløbig optages som det 

 mest passende Navn Linnarssons Betegnelse: Pentameruskalk 

 for dette Nivåa. 



Meldalens Profil og fossilførende Lokaliteters Vidnesbyrd synes 

 altsaa at gjøre det sandsynligt, at i Profilet fra Støren til Gaustad 

 en stor Inversion har fundet Sted, der er at opfatte som en Saddel. 



Her maa da mærkes, at de under Brekcieskiferen paa Høilan- 

 det optrædende Kalklag savnes i den tilsvarende Del af Profilet 

 mellem Sandaaen og Ørnaasens Linie, hvilket jo vistnok er paafal- 

 dende og maaske endog kunde væ-kke Tvivl om Rigtigheden af den 

 nævnte Antagelse; men i Meldalen optræder her Kalk paa sin Plads 

 Nord for Grut, sandsynligvis svarende til Kalstads og Høilandets 

 Kalklag. 



