8 w. C. BRØGGER. OM TROND HJEMSFELDTETS MIDLERE APDELING. 



under samme paa Nedgangen af A'asen grønne fossilførende Lerski- 

 fere fmed Pentamerus sp.) Fald 20— 30° NNV. 



Over den nævnte Skifer og Kalk kommer i Vennabakhøiderue 

 Brekcieskifer, Fald 30 — 45^ NV (i Toppen Grønsten lig Præstefjel- 

 dets). I Fortsættelse af Profilet tilsyneladende over Brekcieskiferen 

 i begge Viksaaserne først grønne Skifere saa Kalkskifere og Kalk- 

 konglomerat med knudret Overflade i svævende Lag; i vestre Viks- 

 aasen i Foden grønne Skifere, stenglige, lyse, derover grøn og cho- 

 koladefarvet flammet Skifer, Fald svagt mod NV, saa glindsende 

 Skifer, saa Kalk, dels Marmor, dels blaa knudret, i Toppen porfyrag- 

 tig Diorit. 



Yennebakken. 



Yiksaasen. 











Brekciesk. Grønsten. 

 Fig. 2. 



K. porf. D. 

 ch. Sk. 

 gr. Sk. 

 Br. Sk. 



Forfølges Katugelaasens iProfil i NVlig Retning, gjenfindes dens 

 Kalk iHøiden ved Gaustadbakken, Fald VNV omtr. 15— 20^. Denne 

 Kalk indeholder kun faa Spor af Fossiler. Derover paa Vestsiden 

 af Veien Brekcieskifer finkornet vexlende med chokoladefarvet Skifer 

 Fald 25^ VNV. Den fortsætter helt henimod Foden af Almaasaasen, 

 uden dog paa Grund af det bedækkede Terrain at kunne forfølges 

 i Sammenhæng saalangt. — — 



Profilets Opgaaen er nu fortsat saa langt, at det kunde være 

 paa Tide at spørge om den virkelige Lagfølge og om muligt ogsaa 

 om Mægtighed, bestemt ved de nu anførte Data, de ledende Berg- 

 arters Vexlen, deres Fald og de fremfundne Fossiler. 



Af Profilet fremgaar, at paa hele Stykket mellem Præstefjeldet 

 og henimod Grøtaasen SO— SSOligt Fald næsten uden Undtagelse 

 raader, sammenhængende altsaa over nære ^4 Mil i lige Linie. Der 

 spørges da, om den betydelige Mægtighed, der faaes ved uden videre 

 at tage Hensyn til det ensartede SOligt Fald over hele denne 



