CHRISTIANIA VIDENSK.-SELSK. FORHANDL. 1 8 77. No. 7. 7 



gene. Fordum gaves i disse Egne') Mad og Fedme, Sundhed og 

 Lægemidler, Velbefindende og Tilvæxt og derhos Væxt af Korn og 

 Foder, og denne Tilstand kommer ikke igjen, førend han, som har 

 slaaet Oteren ihjel, selv bliver ihjelslagen eller han bringer Offere 

 for den fromme Sjel i tre samfulde Dage og tre Nætter. 



Det følgende Capitel (14de Fargard) indeholder i omtremt femti 

 Paragrapher Opregnelsen af de Straffe, som den, der dræber en 

 Oter, har at lide, og af de Bøder, han har at udrede. 



Avesta henføres som sagt Oteren til Hundeslægten, og Veda- 

 Mythologerne fortælle at, ligesom Hunden paa Jorden bruges til 

 at holde Qvæghjorden samlet og drive den hen til det Sted, hvor 

 den skal melkes, saaledes bruger Indra (Luftguden) Oteren til at 

 drive de himmelske Kjør (Skyerne) hen til den Egn, hvor de skulle 

 afgive sin Melk (Regnet). 2) Naar altsaa Oteren bliver dræbt, sav- 

 ner Indra Hjelpen til at faa Skyerne derhen, hvor de tiltrænges, 

 og Følgen bliver Tørke og Hungersnød. Naar saa frygtelige Ulyk- 

 ker følge af Oterens Drab, saa er det en Selvfølge, at ogsaa Straf- 

 fen for saadant maa være stor. 



Den her paaviste Overensstemmelse mellem det europæiske 

 Nordens og det asiatiske Sydens Anskuelser tyder paa en historisk 

 Forbindelse mellem begge Egne. 



') Her sigtes til ufrugtbare Trakter af Mellemasien. 

 Journ. Asiat. VIL Sér. T. IX. p. 119. 



