CHEISTIANIA VIDENSK.-SELSK. FORHANDL. 1 8 7 7. NO. 8. 9 



paa Gildestuen og derfor ikke vikle indfinde sig der, da han var 

 bleven underrettet om, at Kjøbmændene vilde slaa ham ihjel, og 

 at de saavelsom de tydske Haandverkere i Bergen havde rustet 

 sig innod ham, samt at de sidste havde atspærret sine Gader. Fra 

 tydsk Side blev dette aldeles benegtet, undtagen forsaavidt det 

 erkjendtes, at Haandverkerne virkelig havde afspærret sine Gaarde'). 

 Til noget voldsomt Optrin synes det dog ikke at være kommet. 



Saaledes henstod Alt uafgjort over Jul og ind i det nye Aar, 

 1447. Paa Bylagthinget, Mandag efter Hellig Tre Kongers Dag 

 stevnede Byfogden Adam paa Ny de tydske Kjøbmænds Oldermænd 

 til den næste Dags Morgen. Til denne Tid indfandt sig ogsaaLag- 

 manden og hans „Biliggere'', Raadmændene, foruden Byfogden selv. 

 Lagmanden, der optraadte paa Hr. Olafs Vegne, oplæste en skre- 

 ven Seddel, hvori denne beskyldte Tydskerne for „Opløb og Sam- 

 hold" og forlangte, at Kjøbmændene, som hidtil kun havde ydet 

 hordleidangr, for Eftertiden ogsaa skulde yde utfar arleidangr, lige- 

 som de tydske Haandverkere paa denne Maade skulde yde baade 

 utfararMdangr og hordleiSangr. Derhos blev det med det samme 

 forlangt, at saavel Kjøbmænd som Haandverkere skulde betale 

 hrefahrot og leiSangrsfall for sin tidligere Forsømmelse; det paa- 

 stodes. at navnlig den Sum, som Haandverkerne paa denne Maade 

 skulde komme til at betale, vilde blive meget betydelig. Hertil 

 svarede Kjøbmændenes Oldermænd paa samtlige Tydskeres, saavel 

 Kjøbmændenes, som Haandverkernes, Vegne, at de ikke vidste sig 

 skyldige i noget „uplope edder samholde^' ; de opfordrede alle til- 

 stedeværende til at sige, om de vidste noget at bebreide dem i 

 denne Henseende, eller om der fra Tydskernes Side var foretaget 

 nogen Voldsomheder. Dette skal Ingen have kunnet sige om dem, 

 og de mente saaledes, at den Klage, som Lagmanden havde op- 



') Det er her mærkeligt, at Udtrykkene i Klageskriftet ere noget varierede. 

 Paa det fcvste Sted heder det: ore straten slaten, — paa det andet: ore gharden 

 slaten. Heraf kan der maaske drages den Slutning, at det saakaldte Skostræde, 

 Skrædderstræde m. v. blot har været den smale Gang mellem to Gaarde, eller 

 endog kun den smale Gaardsplads, som delte enhver bergensk Gaard i to Dele. 

 Stedet fortjener ialfald at bemærkes. 



