CHBISTIANIA VIDENSK.-SELSK. FORHANDL. l[8 7 7. No. 8. 15 



vidste, at Tydskerne havde Overtaget, og at dette i mange Hen- 

 seender kunde have sine Fordele, naar det endelig maatte være. 

 Maaske har ogsaa han selv, hans Kirke og hans Domkapitel havt 

 Fordele af deres Nærværelse i Landet, og dette har da ogsaa vir- 

 ket med til at bestemme hans Holdning, skjønt der ikke derfor 

 behøver at opstilles nogen Formodning om, at han skulde have 

 modtaget formelige Bestikkelser. Der er alligevel nok af Grunde, 

 som kunne forklare hans Optræden. Han ansaa enhver Modstand 

 for haabløs og vilde derfor, at man fik tage P^orholdene, som de 

 vare, og indrette sig derefter. De Bevæggrunde, som vare de 

 afgjørende for det andet Parti inden Rigsraadet, synes ganske sik- 

 kert at vidne om en mere varmhjertet J^ædrelandskjærlighed — 

 ialfald for Nikolas Kanes Vedkommende. Men man havde paa 

 denne Side neppe tåget det tilbørlige Hensyn til Fædrelandets Stil- 

 ling og mere tåget Forholdene, som man selv ønskede, at de skulde 

 være, end som de virkelig vare. Man forsøgte at drive igjennem, 

 hvad man i halvandet Aarhundrede forgjæves havde arbeidet for, 

 og da tildels under meget gunstigere Forhold. Det gjaldt Ophæ- 

 velsen af det tydske Kontor i Bergen, foråt de tydske Kjøbmænd, 

 som toge fast Ophold i denne By, i det Sted skulde tvmges ind i 

 det norske Samfund. Man tænkte at opnaa dette ved at gjennem- 

 føre den ældre norske Lovgivning i dens fulde Strenghed. Idet denne 

 ikke erkjendte noget Kontor, men indskrænkede alle Udlændinges 

 Handel til en bestemt kort Tid, maatte en fuldstæudig Gjennem- 

 førelse af dens Bestemmelser virke dræbende for den tydske Han- 

 del, forsaavidt denne forudsatte et Kontor i Bergen. Deri ligger 

 Forklaringen til det Piaseri, hvormed Tydskerne værgede sig imod 

 den Politik, som var grundet paa Retterboden af 1444. 



Ved Magnus Lagabøters Bylov, der i Henseende til de frem- 

 mede Kjøbmænds Retsstilling i Norge raaa betragtes som det væ- 

 sentlige Grundlag, var det bl. a. bleven bestemt, at naar en af 

 dem enten eiede Gaard i en norsk Kjøbstad eller leiede en saadan 

 for et Tidsrum af mindst tolv Maaneder, skulde han deltage i en- 

 hver Ydelse af Leding lige med de indfødte Bymænd; for de øv- 

 rige Vintersidderes Vedkommende blev der kun fastsat en bestemt 



