CHRISTIANIA VIDENSK.-SELSK. FORHANDL. 1 8 7 7. NO. 8. 



Byens øvrige Indbyggere, — foruden et Par mindre Fritagelser, 

 som allerede i det trettende Aarlumdrede vare tilstaaede Tyd- 

 skerne i Almindelighed. Derunder skulde altsaa Ledingen ogsaa 

 være indbefattet. Men der hentydes i Klageskriftet ikke med et 

 eneste Ord til dette Brev, uagtet Haandverkerne netop forlangte 

 den samme fuldstændige Ledingsfrihed, som deri var dem tilstaaet. 

 Det er ogsaa paafaldende, at Rigsraadet i 1445 skulde være med 

 paa at indrømme Rettigheder, som vare i afgjort Strid med den i 

 1444 udfærdigede Retterbod, og ligesaa paafaldende bliver det, at 

 Hr. Olaf Nilssøn i 1446 skulde vove at sætte sig ud over et af 

 Konge og Rigsraad i 1445 givet Privilegium. Det næste Privile- 

 gium for Skomagerne i Vaagsbunden, af Ode September 1450 (Dipl. 

 Norveg. I, No. 812) paalægger dem netop at være med „j ivth- 

 hodJiom oc i androm lidlishyldom'^ Da Privilegiet af 1445 for Ti- 

 den kun kjendes i yngre Afskrifter, er det neppe muligt atkomme 

 til en sikker Slutning, der kan løse de Tvivl, som herved maa 

 paatrænge sig, — forinden der er anstillet en nøiagtig Undersø- 

 gelse efter Originalen, og da nærmest i Liibecks Statsarkiv. Men 

 det vil ialfald ikke kunne negtes, at der er flere vægtige Grunde, 

 som tale for, at der her kan være begaaet en P^orfalskning, og at 

 Privilegiet af 1445 ikke opriudelig har lydt saaledes, som man 

 senere vikle give det Udseende af. Havde dette virkelig hjemlet 

 Haandverkerne fuld Ledingsfrihed, havde Kontoret ikke havt noget 

 bedre Vaaben at anvende mod Hr. Olaf Nilssøn, som Bevis paa 

 det Ulovlige i hans Fremfærd. Da jeg imidlertid, som omtalt, 

 med det Første haaber at kunne underkaste Skomagernes Stilling 

 en mere fuldstændig Behandling, vil derunder ogsaa kunne blive 

 Anledning til at undersøge, om der her foreligger et paaviseligt 

 Falsum. 



Int erste alss den A .... domini mccccxliij 



alss do arr olfF Nielss myt den normanss hadde opgestecket 



