8 



H. MOHX. ASKEREaNEN I MARTS 1875. 



dertil af Betragtningen af Vindens Retning, hvorom mere senere. 

 Dens Sydgrændse synes at være meget uregelmæssig, idet ligesom 

 enkelte Flige ere udkastede paa sine Steder længere mod Syd end 

 paa de mellemliggende Partier. Saadanne Flige ere de ved Samn- 

 anger og østenfor Christiania, foruden Endefligen ved Stockholms- 

 kanten. 



Bevægelsen af Askeskyen over Landet synes, efter Tidsangi- 

 velserne for Askefaldets Begyndelse at dømme, at have været ikke 

 lidet ujevn. Paa Romsdalskysten er der Tegn til en sterk Forsin- 

 kelse — Vinden var paa Ona om Aftenen SSV — , hvorimod Be- 

 vægelsen synes at have været rask mellem Throndhjem og Trysil, 

 langsommere mellem Trysil og Falun, men igjen raskere mellem 

 Falun og Stockholm. 



Over Havet var Bevægelsen meget rask, fra VNV mod ESE, 

 men den var meget langsom nedover Islands Østkyst fra N mod S. 

 Deraf den krumme Form for Ligetidslinierne over Havet. 



For at kunne forfølge Askens Vandring fra Eruptionen paa 

 Island til dens Nedfahl paa Jorden maatte man kjende Vindens 

 Retning og Hastighed i de Høider, hvori Askemassen til de for- 

 skjellige Tider befandt sig. Disse Elementer lade sig imidlertid 

 ikke med Sikkerhed bestemme. Af Observationer kjende vi Vin- 

 dens Retning og Styrke paa mange Steder og til forskjellige Dags- 

 tider i det Strøg, hvor Asken faldt, men deraf at drage ligefremme 

 Slutninger om Luftens Bevægelse i de høiere Luftlag vilde være 

 urigtigt. Thi det er vel bekjendt, at Jordens Overflades Form for- 

 andrer Luftens Bevægelses Retning og Styrke paa mangfoldig Vis. 



En bedre Veiledning har man i Barometer-Observationerne. 

 Lufttrykkets Fordeling er den umiddelbare Kilde til Luftens Be- 

 vægelse, og efter den kan man med temmelig stor Sikkerhed be- 

 stemme Luftens Bevægelse, saavel med Hensyn til Retning som 

 Hastighed, i de af Jordoverfladens Ujevnheder ikke paavirkede 

 høiere Luftlag og over Havet. Jeg taler her ikke om de meget 

 høie Luftlag — Cirrus-Skyernes Lag — . hvor Bevægelsen igjen i 



