12 H. H. REUSCH. GRUNDFJELDET I SØNDRE SØNDMØE OG NORDFJORD. 



Med Undtagelse af det beskrevne Parti i Almeklovdalen bestaar 

 de gjennemgaaende af den faste, ikke smuldrende Varietet. I alle 

 de Tilfælde, hvor jeg har havt Anledning til at iagttage det, stryger 

 Olivinstenens „Lag" parallelt den omgivende Gneis's Nu og da 

 iagttages Smaafoldninger og Krusninger i Olivinstenen. 



Paa Rødhaugen og ved Lien optræde i den faste Varietet af 

 Olivinstenen nogle et Par Fod mægtige Gange eller Leier af en sær- 

 deles vakker Bergart, Granat-Olivinsten^). Bestanddelene ere, efter en 

 foreløbig Un^lersøgelse at dømme, hovedsagelig Olivin og Granat. 

 Den første er kornig, grøn, klar. Den sidste, som tildels er ædel, 

 optræder i uregelmæssigt begrændsede Klumper, i Almindelighed 

 1 a 2 Cm. store; hver synes gjerne at udgjøre et Individ. Hertil 

 kommer et Pyroxenmineral (?). 



Olivinstenen i Nærheden indeholder gjerne indstrøet Tyter af 

 Eklogitens grønne Mineraler, undertiden med en Kjerne af Granat. 

 Disse Tyter træde især frem paa forvitret Overflade. 



Tillæg. 



Naar jeg i det Følgende noget udførligere meddeler mine lagtta- 

 gelser om Gneisen og Gneisgraniten, da sker dette alene i den Tanke, 

 at en saadan Redegjørelse vil kunne have Interesse ved en fortsat Un- 

 dersøgelse af den i det Foregaaende omhandlede Egn. Skulde en se- 

 nere lagttager finde, at jeg adskillige Steder har været inkonsekvent, 

 da bør han erindre, at Oversigten først er en Frugt af Arbeidet. Jeg 

 anfører nemlig saavidt muligt ordret, hvad jeg har noteret umiddelbart 

 „i Marken" 



') Foran Isbræen øverst i Stølsmaradaleu i Soga ligger en stor Blok letsmuldrende, 

 saudstenagtig Olivinsten med Knoller af meget haard. kornig Olivin Dens op- 

 rindelige Piads maa vel her efter Forholdene have været i Gabbro. 



^) Om denne Bergart se Dathe : Olivinfels. Serpentine und Eklogite des såchsischen 

 Graniditgebietes. Xeues Jahrbueh f. :Min Geol u. Pal Stuttg 1876. Pag 225 

 og 355 



^) Fra disse Egne har man tidligere en Del Observationer af Keilhau i Gæa Nor- 

 Yegica, herausgg. von B. M. Keilhau. Drittes Heft. Chi-. 1850. Pg. 355 og 459. 



