CHfilSTIANIA VLDEXSK.-SELSK. FORHANDL. 1 8 7 7. No. 12. 15 



met Napoleon ved Moskaus Brand. Umiddelbart efter fulgte den 

 første Opfordring fra den russiske Keiser til de to første afTydsk- 

 lands Stater ora at slutte sig til ham og som hans Forbundne til- 

 kjæmpe sig den Frihed og Selvstændighed, som de havde maattet 

 opgive under Frankriges Tryk. 



En saadan Tilslutning var imidlertid ikke saa aldeles let, og 

 da den kom paa Tale, gav den for det første kun Anledning til at 

 vise, at hvor overensstemmende den preussiske og den østerrigske 

 ledende Statsmands Anskuelser end kunde være, var der dog en 

 stor Forskjel i Maaden, hvorpaa de betragtede sin Stilling og haa- 

 bede at naa det Maal, som de havde foresat sig. Preussen var i 

 den Grad nedknuget, at det for sig alene - ikke formaaede Xoget, 

 og for Østerrige var Metternichs dybt indgroede Uvilje mod Pius- 

 land og dets Keiser en afgjort Hindring for enhver ubetinget Til- 

 nærmelse af den Art, som Keiser Alexander nu forlangte. Kongen 

 af Preussen henviste i sit Svar til sin vanskelige Stilling og erklæ- 

 rede, at uden Østerrige kunde han intet foretage, men med denne 

 Magts Understøttelse vilde han ikke nøle med at opbyde alle sine 

 Kræfter til et Forsøg paa at gjenvinde sin Uafhængighed og af- 

 ryste det fremmede Aag. Mere tilbageholden optraadte man fra 

 østerrigsk Side, da de russiske Opfordringer kom. Metternich 

 vilde foreløbig ikke kaste sig ind i Krigen; han betragtede sin Op- 

 gave fra et andet Synspunkt og havde valgt en Fremgangsmaade, 

 der var forskjellig fra den, som Hardenberg under disse Forhold 

 ansaa for den hensigtsmæssigste. Medens Hardenberg brændte af 

 Lyst efter at slaa det afgjørende Slag og følte sig skuffet, da Met- 

 ternich ikke ilede med at slutte sig til ham, havde denne tiltænkt 

 sig selv en ganske anden Rolle. Han mente paa Grund af det 

 østerrigske Monarkis geografiske Beliggenhed at være den af Eu- 

 ropas Statsmænd, der kunde opfatte Situationen med størst Upar- 

 tiskhed og mindst Lidenskabelighed. Ligeoverfor de russiske Til- 

 bud slog han paa sin fuldkomne Frihed for alle Lidenskaber, og 

 kort efter lod han den engelske Regjering vide, at han opfattede 

 den politiske Stilling, som om den var gunstig for en Fredsmæg- 

 ling. Da kom Budskabet om den Skjæbne, som havde rammet 



